Loading AI tools
селище Скадовського району Херсонської області З Вікіпедії, вільної енциклопедії
Лазу́рне (колишні назви — Софіївка, Новоолексіївка) — селище в Україні, центр Лазурненської селищної громади Скадовського району Херсонської області на узбережжі Чорного моря. Населення на 1 січня 2011 року становило 3214 осіб. Значний приморський кліматичний рекреаційний центр Херсонської області.[2]
селище Лазурне | |||||
---|---|---|---|---|---|
| |||||
![]() | |||||
Країна | ![]() | ||||
Область | Херсонська область | ||||
Район | Скадовський район | ||||
Громада | Лазурненська селищна громада | ||||
Код КАТОТТГ | UA65080090010077121 | ||||
Основні дані | |||||
Засновано | 1920 як село Новоолексіївка | ||||
Статус | із 2024 року | ||||
Площа | 71,53 км² | ||||
Населення | ▼ 3140 (01.01.2017)[1] | ||||
Густота | 44,9 осіб/км²; | ||||
Поштовий індекс | 75723 | ||||
Телефонний код | +380 5537 | ||||
Географічні координати | 46°04′51″ пн. ш. 32°31′12″ сх. д. | ||||
Водойма | Чорне море
| ||||
Відстань | |||||
Найближча залізнична станція: | Брилівка | ||||
До станції: | 80 км | ||||
До райцентру: | |||||
- фізична: | 28 км | ||||
До обл. центру: | |||||
- фізична: | 100 км | ||||
- автошляхами: | 115 км | ||||
Селищна влада | |||||
Адреса | 75722, Херсонська обл., Скадовський р-н, смт Лазурне | ||||
Карта | |||||
![]() | |||||
|
Розташоване на березі Чорного моря за 28 км від районного центру міста Скадовська, за 100 км від Херсона та за 80 км від найближчої залізничної станції Брилівка. Із даними населеними пунктами воно має автодорожній зв'язок.
На півдні селище прилягає до Чорного моря. На захід від селища знаходиться озеро лиманного типу Устричне, на схід — Джарилгацька затока, яка відділена від Чорного моря островом Джарилгач (на якому знаходиться заказник), східна частина якого (піщана коса) площею близько 170 га входить до складу селищної ради.[2]
Площа Лазурненської селищної ради становить 8987 га, у тому числі 5049,4 га сільськогосподарських угідь, з яких 4757,2 га становить рілля. Територія селища (згідно з формою 6-зем) становить 838,1 га, із них 541,6 га займають селищні території (296,5 га забудованих земель і 245,1 га присадибних ділянок), що становить ~64 % від усієї території населеного пункту.[2]
Рекреаційна зона становить 273,1 га або близько 1/3 території селища. Інші площі зайняті землями сільськогосподарського призначення (160,8 га), лісами Скадовського державного лісомисливського господарства (26,0 га), частково заболоченими землями (2,2 га), невеличкими озерами (7,9 га) та сухими відкритими землями (99,8 га).[2]
Перша письмова згадка про Лазурне (тоді — Софіївку) відноситься до 1803 року. Засноване французом Вільгельмом Рув'є як економія. Назване було на честь його доньки Софії, на якій згодом одружився керівник цієї економії Рене Вассаль. 1920 року селище отримує назву «Новоолексіївка».
У 1923 році Лазурне входить до новоствореного Скадовського району. Новоолексіївська сільська рада утворена у 1923 році, до якої увійшли також висілок Новоросійський, хутір Устричний (розформований 1958 року) та село Новогригорівка (розформоване 1973 року). У 1975 році жителі Устричного і Новогригорівки переселені до Новоолексіївки. Сучасну назва і статус селища міського типу Лазурне отримало 2 грудня 1975 року.[2]
Не зважаючи на те, що у 1917—1921 роках Новоолексіївка знаходилась поза межами театру бойових дій ворогуючих армій, все ж більшість селян сприйняли встановлення більшовицької влади вороже.
У 1930-х роках хвиля політичних репресій, що прокотилась СРСР, накрила і Новоолексіївку з довколишніми присілками та хуторами. На кожній вулиці Софіївки, Новогригорівки, хутора Устричного та висілку Новоросійського були будинку, мешканців яких репресували.
Серед жертв політичних репресій (мешканці населених пунктів, які увійшли до складу смт. Лазурного):
Ненависть до більшовиків та радянської влади, що була спричинена продовольчою політикою комуністів та жорстокими політичними репресіями і антирелігійними кампаніями, підштовхнула багатьох селян до співпраці з нацистами у роки Другої світової війни:
24 лютого 2022 року селище тимчасово окуповане російськими військами під час російсько-української війни.[23]
24 червня 2022 року Генпрокуратура України повідомила про підозру у державній зраді та колабораціонізм Сергію Бєліку, голові Лазурненської селищної ради[24].
17 липня 2022 року ЗСУ знищили російський штаб, казарми й склад з боєприпасами в тимчасово окупованому Лазурному[25].
19 липня українські військові ракетним ударом знищили російську РЛС 48Я6-К1 «Подлет» поблизу пансіонату «Чорноморець» на узбережжі Чорного моря (що знаходиться поруч з початком острова Джарилгач 46.067462° пн. ш. 32.540410° сх. д.). Це найсучасніша російська РЛС, розроблена ППО «Алмаз-Антей» для ПКС Росії і знаходилась за понад 100—110 км від тогочасної лінії фронту[26][27].
За даними перепису 2001 року населення села становило 3277 осіб, з них 85,2 % зазначили рідною мову українську, 12,97 % — російську, а 1,83 % — іншу[28]. Чисельність населення на початок 2005 року становить 3230 осіб,[2] на 1 січня 2011 року — 3214 осіб.
Основними місцями працевлаштування у Лазурному є сільське господарство (зайнято близько 1100 осіб), рекреаційна галузь (близько 610 осіб) і сфера обслуговування селища (зайнято близько 90 осіб). У селищі знаходиться відділення Скадовського лісомисливського господарства та ділянка Приморського управління зрошувальних систем.[2]
Особливістю зайнятості є переважання тимчасової (сезонної) зайнятості, в основному це стосується рекреаційної галузі. Крім того, 3/4 зайнятих у рекреаційній галузі складають трудові ресурсі, задіяні із-зовні селища, як із навколишніх сіл району, так і з інших населених пунктів країни. Тому основна частина працездатного населення селища задіяна на обслуговуванні неорганізованих відпочивальників, тобто зайняті у власному господарстві і під час літнього сезону відпочинку населення надають послуги щодо здавання житла в найм.[2]
У селищі розташовано близько 30 баз відпочинку та дитячих таборів[29], також можна зняти житло у приватному секторі. Узбережжя пологе, пляжі піщані. Більшість пляжів у Лазурному обладнані тіньовими навісами, парасольками й роздягальнями. Також тут можна знайти такі розваги: катання на яхтах, моторних човнах, катамаранах, водних скутерах, «банані», моторному човні, надувні водні гірки, політ на параплані над морем на висоті 60-80 м. Працюють пункти прокату туристичного й спортивного спорядження, є рятувальні служби. У центральній частині селища знаходиться безліч кафе і барів з літніми майданчиками.[30] Вночі працюють багато закладів відпочинку на всьому узбережжю. Також можна відвідати екскурсії: поїздка до заповідника Асканія-Нова, відвідування аквапарку у Скадовську, гарячого йодно-бромового джерела (гейзера) біля села Бехтери неподалік від Залізного Порту[31][32]
Перелік баз відпочинку та дитячих оздоровчих таборів[33]:
Надзвичайною подією туристичного сезону 2015 року було проведення фестивалю спорту та музики Crazzzy Days[34], який пройшов у Лазурному 20 — 25 серпня. На сцену фестивалю виходили: Іван Дорн, Бумбокс, ONUKA, The Maneken, K.A.T.Y.A, Cepasa, Nerve Gangstas. Для гостів фестивалю грали біля сорока музикантів та діджеїв.
25 липня 2019-го в пансіонаті Буревісник сталось масове отруєння дітей, що там відпочивали[35]. Постраждало 17 дітей віком 8-14 років[36].
Житловий фонд селища складається в основному із садибної забудови і на 1.01.2005 року становить 67,9 тисяч м² загальної площі. Усього у селі 1194 садибних будинків. Кількість квартир становить 1263 (ів тому числі 8-квартирний «будинок вчителів»). Середня житлова забезпеченість становить 21,0 м² загальної площі на одну людину. У селищі є великий попит на земельні ділянки для індивідуального будівництва, під дачне будівництво, будівництво міні-готелів.[2]
Сфера обслуговування за рівнем розвитку є притаманна як для сільського населеного пункту (переважно це освітні установи та заклади повсякденного обслуговування), що обумовлено малою людністю населеного пункту. У Лазурному є: школа, розрахована на 450 учнівських місць (фактично навчається 474 учнів), дитячий садок на 160 місць (фактично відвідує від 35 дітей влітку до 70 дітей взимку), які були збудовані у 80-х роках, а також музична школа.[2]
Крім того, у селищі є лікарня (на 15 ліжок) з поліклінічним відділенням, машиною швидкої допомоги, пошта, вузол телефонного зв'язку, магазини, кафе, ринок. Заклади торгівлі та громадського харчування представлені 20 магазинами (380 м² торгової площі), з яких 1 універмаг (802 м² торгової площі), 6 магазинів продтоварів, 12 магазинів промтоварів, 1 магазин змішаної торгівлі (475 м2 торгової площі); 5 кафе (на 160 місць), що функціонують протягом року. З будівлі будинку культури, який зазнав пожежі, нині залишилася і працює лише бібліотека; концертно-видовищна зала є зруйнованою (спаленою під час пожежі). Крім того, у літній період населення користується культурними закладами рекреаційних установ.[2]
Медичне обслуговування населення здійснюється також районною лікарнею (м. Скадовськ) та спеціалізованими обласними закладами (м. Херсон).[2]
У Лазурному є 2 спортивні зали (із них один шкільний), стадіон (лише футбольне поле).[2]
Зовнішній транспортний зв'язок селища забезпечується автомобільним транспортом. Пряме автомобільне сполучення (автобуси, маршрутні таксі) Лазурне має зі Скадовськом, Херсоном, Олешками, Бериславом, Каховкою, Кривим Рогом. У літній період пряме сполучення здійснюється з Києвом, Каховкою, Новою Каховкою, Нікополем, Харковом, Дніпродзержинськом. Для обслуговування транспорту в селищі є 2 АЗС. Вулиці з твердим покриттям мають протяжність у 7,4 км.[2]
Водопостачання у Лазурному здійснюється комунальним і відомчими (рекреаційних установ) водопроводами. Джерело — підземні води; середня продуктивність головних споруд становить близько 20 м³/добу; довжина водопровідної мережі становить 22,1 км. Виробничі та побутові стічні води за допомогою чотирьох КНС перекачуються на очисні споруди, розташовані за межею селища у північно-західній околиці; довжина каналізаційних колекторів — 4,7 км.[2]
У Лазурному існують дві православних громади: ПЦУ та РПЦвУ. Настоятелем храму св. влмч. Юрія Переможця ПЦУ, що на вул. Дружби є прот. Андрій Суддя зі Львівщини. Громада ПЦУ є нечисельною, найбільше людей відвідують богослужіння влітку — до 100 осіб. Це, переважно, віруючі ПЦУ і УГКЦ з усіх областей України, які приїздять до Лазурного на відпочинок і відвідують саме цей храм як єдиний український у селищі та околицях. Взимку на недільну літургію до парафії ПЦУ приходить від 5 до 20 селян, які і становлять кістяк громади.
Громада російської церкви молиться у Свято-Олексіївському храмі РПЦвУ, що розташований на вул. Дружби. Настоятель храму — прот. Орест, також уродженець Західної України. Протягом року парафію відвідують селяни, а в курортний сезон — віруючі РПЦ з України, Молдови та Білорусі (до 2014 р. — також і з Росії), які приїздять до Лазурного на відпочинок.
На території селищної ради знаходяться 3 кургани III тис. до н. е. - II тис. до н. е. (висотою 0,5 — 4,5 м): облік № 1339 Херсонського обласного управління культури (рішення № 244 від 03.0.2000). Рішенням Херсонського облвиконкому № 59/2 від 21.01.1983 у селищі Лазурне віднесено до пам'яток історії місцевого значення могилу радянського льотчика Хрюніна (загиблого у 1941 році, селищне кладовище) і пам'ятник в честь воїнів-односельців (сквер у центрі селища).[2]
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.