Loading AI tools
український футболіст З Вікіпедії, вільної енциклопедії
Євге́н Оле́гович Конопля́нка (нар. 29 вересня 1989, Кіровоград, Україна) — український футболіст, колишній лівий вінгер збірної України. Віцекапітан збірної України (2015—2019). Переможець Ліги Європи (2015/16).
![]() | ||||||||||||||||||||||||||||||||||
![]() | ||||||||||||||||||||||||||||||||||
Особисті дані | ||||||||||||||||||||||||||||||||||
---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|
Народження | 29 вересня 1989[1] (34 роки) | |||||||||||||||||||||||||||||||||
Кіровоград, Українська РСР, СРСР | ||||||||||||||||||||||||||||||||||
Зріст | 178 см[2] | |||||||||||||||||||||||||||||||||
Вага | 70 кг[2] | |||||||||||||||||||||||||||||||||
Прізвисько | Конопа, Коно[3], Козацька ракета | |||||||||||||||||||||||||||||||||
Громадянство | ![]() | |||||||||||||||||||||||||||||||||
Позиція | лівий вінгер | |||||||||||||||||||||||||||||||||
Юнацькі клуби | ||||||||||||||||||||||||||||||||||
2002—2004 2004–2005 2006 |
![]() ![]() ![]() | |||||||||||||||||||||||||||||||||
Професіональні клуби* | ||||||||||||||||||||||||||||||||||
| ||||||||||||||||||||||||||||||||||
Національна збірна** | ||||||||||||||||||||||||||||||||||
| ||||||||||||||||||||||||||||||||||
* Ігри та голи за професіональні клуби | ||||||||||||||||||||||||||||||||||
** Інформацію про ігри та голи за національну збірну | ||||||||||||||||||||||||||||||||||
Вихованець школи кропивницького футбольного клубу «Олімпік». Перший тренер Коноплянки, Юрій Кевлич, розповідав, що хлопчик змалечку здивував його силою удару, швидкістю і витривалістю (паралельно з футболом Євген довгий час займався карате). На відміну від однолітків, Коноплянка мав характер і багато працював над собою, зокрема над технікою та обводками лівою ногою, що дозволяло йому прогресувати і ставати кращим гравцем на всіх турнірах. Тренування майбутнього капітана збірної України проходили у спортивному залі від заводу «Зірка», де було холодніше, ніж на вулиці, а замість футбольних полів були асфальтовані баскетбольні майданчики[4]. В дитячо-юнацькій футбольній лізі України виступав за ДЮСШ-2 м. Кропивницького.
Взимку 2005 року 16-річного Коноплянку почали запрошувати до таких грандів українського футболу, як «Шахтар» (Донецьк) та «Динамо» (Київ). 5 січня 2006 року він мав проходити медогляд у київський клуб, але Юрій Кевлич влаштував перегляд футболіста у «Дніпро»[5]. Спортивний директор та тренери дніпропетровського клубу були вражені грою молодого півзахисника, в підсумку він опинився у команді.
У юнацькому віці грав у нападі та на позиції правого півзахисника, але вже в «Дніпрі» тренери почали ставити Євгена на лівий фланг[4].
На початку кар'єри грав у клубі під 42 номером. З квітня 2006 року почав залучатися до ігор дублювального складу «Дніпра», а 26 серпня 2007 року дебютував у вищій лізі Чемпіонату України в матчі «Дніпро» — «Закарпаття». Але грав ще мало й ігрової практики в основній команді майже не отримав: зіграв 2 гри в чемпіонаті України і 1 в Кубку України.
З цього сезону Євген грав більше, ніж у минулому. Початок сезону Коноплянка провів більше в дублюючому складі. Але коли головного тренера, Олега Протасова, змінив Володимир Безсонов, молодий Євген став грати за клуб більше: зіграв 12 матчів у чемпіонаті України, провівши на полі 304 хвилини, голами не відзначився.
Першою результативною дією у чемпіонаті України відзначився у матчі з «Таврією» (гольова передача). Закріпився у складі першої команди «Дніпра» від початку весняної частини сезону 2009/10, коли почав регулярно виходити у стартовому складі, відзначатися забитими голами, а також високою технікою володіння м'ячем. Перший гол в Прем'єр-Лізі забив у матчі з «Зорею» (2:2), після цього його порівнювали з Ліонелем Мессі, Рафаелем ван дер Вартом та Дієго[6][7]. Також забивав у ворота київського «Динамо», маріупольського «Іллічівця» та запорізького «Металурга», проти останнього ще відзначився асистом. На офіційному сайті клубу проводилося традиційне голосування «Герой сезону», в якому вболівальники визначали найкращого гравця сезону — за результатами сезону 2009/10 нагороду отримав Євген[8].
У цьому сезоні «Дніпро» очолив новий тренер — іспанець Хуанде Рамос, при якому Євген остаточно закріпився в основі команди та почав ставати її лідером. Футболіст вперше зіграв у єврокубках, але до групового етапу «Дніпро» не дійшов. Провів 31 матч (кілька ігор пропустив через травму) та забив 6 голів: у ворота «Іллічівця», донецького «Металурга», «Ворскли», «Волині», а також зробив дубль у принциповому для дніпропетровської команди дербі з харківським «Металістом». Віддавав гольові передачі у матчах з «Іллічівцем», київським «Динамо» та запорізьким «Металургом». У матчі 3-го кола Кубка України віддав гольову передачу проти «Таврії», а в матчі 1/4 фіналу цього ж турніру реалізував одинадцятиметровий удар в серії пенальті (перемога «Дніпра»)[9]. Отримав нагороду «Футболіст року в Україні» за версією видання «Український футбол» у 2010 році, а також звання кращого молодого гравця 2010 за версією Sport.ua[10]. Був обраний найкращим молодим гравцем чемпіонату України 2010/11, знову став «Героєм сезону» за версією вболівальників «Дніпра»[11][12].
2011 року київське «Динамо» запропонувало дніпропетровцям 15 млн євро за молодого таланта, але клуб відповів, що віддасть Коноплянку за 50-60 млн євро[13]. Звісно, кияни не купили Євгена, який потім дуже сильно знадобився клубу.
Перший гол у сезоні забив в матчі 10-го туру чемпіонату, зі штрафного вразивши ворота сімферопольської «Таврії». У 12 турі оформив дубль у матчі з «Олександрією». У наступному матчі, проти «Оболоні», відзначився голом і гольовим пасом. У кубковому матчі проти «Волині» відзначився голом, а потім, проти тієї ж команди, в 18 турі чемпіонату віддав гольовий пас. Віддав асисти у домашньому (14-й тур) та виїзному (29-й тур) матчах проти донецького «Металурга». У першому матчі весняного кола чемпіонату, з «Шахтарем» (21-й тур), а також у матчі проти луганської «Зорі» (24-й тур) відзначався гольовими передачами. В двох поспіль матчах оформив дублі: як і в першому колі, проти «Олександрії», а також проти «Оболоні». В останньому матчі сезону, проти «Карпат», відзначився 2 гольовими передачами. Євген став кращим гравцем чемпіонату України 2011/2012[14].
У матчі 1 туру проти «Таврії» покинув поле вже на 30-й хвилині матчу, отримавши червону картку. Відбув дискваліфікацію, та вже в першому матчі (проти донецького «Металурга») оформив дубль. У кваліфікації до Ліги Європи забив два голи «Словану» у двох матчах, у домашньому матчі також заробив пенальті і віддав гольову передачу. У першому колі чемпіонату віддав 3 гольові передачі: у матчі проти «Шахтаря», «Металіста» і «Таврії». В поєдинках групового етапу Ліги Європи забив красивий гол у ворота ПСВ та відзначився гольовим пасом проти шведського клубу АІК. Декілька поєдинків осінньої та весняної частини сезону пропустив через травму. У 24 турі віддав дві гольові передачі в матчі проти «Чорноморця». За підсумками виступів команди у Лізі Європи сезону 2012/2013 потрапив до символічної збірної групового етапу турніру[15]. Також УЄФА включила Євгена у список 8 кращих молодих футболістів Ліги Європи 2012/2013[16]. Знову став футболістом року в Україні у 2012 році за версією видання «Український футбол».
Відкрив рахунок своїм голам у новому сезоні вже у 1 турі, зі штрафного забивши київському «Арсеналу». У наступному матчі забив м'яч у ворота «Іллічівця». У «Дніпра» було 2 важливих матчі: проти «Нимме Калью» в кваліфікації Ліги Європи і проти «Шахтаря» в чемпіонаті країни, в обох матчах Євген відзначився гольовими передачами. Також віддав асист у поєдинку з «Пандурієм» в груповому етапі Ліги Європи. 2 матчі поспіль відзначався голами, проти «Буковини» в Кубку України і «Чорноморця» в чемпіонаті. У виїздному матчі групового етапу Ліги Європи проти «Пасуш де Феррейра» віддав гольову передачу і забив гол. У наступних 3 матчах теж відзначився голами: проти «Ворскли», «Металурга» і того самого «Пасуш де Феррейра» (вдома). В наступному матчі, проти «Іллічівця», відзначився двома гольовими передачами. Забив гол у останньому матчі групового етапу Ліги Європи, проти «Фіорентіни».
Знову отримав нагороду від видання «Український футбол» як найкращий футболіст України у 2013 році, аналогічне звання також отримав від газети «Команда». Гол Євгена у ворота «Чорноморця» було визнано найкращим голом в Україні у 2013 році[17]. Взимку 2014 року так і не відбувся трансфер Коноплянки у «Ліверпуль», який всі очікували впродовж всього трансферного вікна. Керуючий директор «Ліверпуля» Ян Ейр особисто прилітав в Україну, але в останній момент, коли гравець вже навіть пройшов медобстеження, англійці не змогли домовитися з президентом клубу Ігорем Коломойським. Пізніше футболіст розповідав:
![]() |
Тоді до Дніпра приїхала делегація серйозних людей із «Ліверпуля». Ми вечеряли. «Угода закрита», – стверджували вони. Вони мали заплатити стільки, скільки хотів Ігор Коломойський. Мартін Шкртел навіть написав мені повідомлення: «Ми чекаємо на тебе». Стівен Джеррард також висловив своє благословення. Потім я їздив до Коломойського. «Будь ласка, будь ласка, відпустіть мене, я здійсню свою мрію», – просив я. «Ліверпуль» запропонував 25 мільйонів євро. Це великі гроші, але Ігор Коломойський був невблаганний[18]. | ![]() |
У першому матчі 1/16 фіналу Ліги Європи забив переможний гол у ворота «Тоттенгема» і став кращим гравцем матчу за версією статистичного порталу Whoscored[19]. На жаль, «Дніпро» все ж поступився у матчі-відповіді. У грі 21 туру (проти «Севастополя») забив м'яч на 85-й хвилині. У перенесеному матчі 20 туру, проти «Говерли», забив гол зі штрафного та віддав гольовий пас, це ж саме (гол зі штрафного та асист) зробив і у матчі проти «Ворскли». В останньому матчі сезону, проти донецького «Металурга», відзначився гольовим пасом. Ця перемога гарантувала команді срібло чемпіонату України 2013/2014, а сам Євген вдруге став кращим гравцем чемпіонату. Вболівальники також високо відзначили дії футболіста і втретє присвоїли йому звання «Герой сезону»[20].
Як і в минулому сезоні, почав чемпіонат голом зі штрафного у 1 турі, тепер у ворота донецького «Металурга». Грав у кваліфікації до Ліги чемпіонів. Віддав гольовий пас у матчі з «Карпатами». Декілька поєдинків, у тому числі вересневі матчі збірної України, пропустив через травму меніска. У першому після травми матчі (проти «Металіста»), відзначився гольовим пасом та голом. Віддав гольову передачу в матчі 9 туру проти «Чорноморця» й у кубковому матчі проти «Волині». Віддав асист у матчі Ліги Європи проти «Інтернаціонале», але в тому ж поєдинку не реалізував пенальті. В матчах чемпіонату, проти «Зорі» та донецького «Металурга», забив по голу. У матчі 1/16 фіналу Ліги Європи, в грі проти «Олімпіакоса», віддав гольовий пас на 93-й хвилині. У наступному матчі, проти «Волині», відзначився голом. Через два матчі, в грі 1/8 фіналу Ліги Європи проти «Аяксу», віддав гольову передачу. В матчі-відповіді вивів команду з капітанською пов'язкою і врятував дніпропетровський клуб, забивши вирішальний м'яч на 97-й хвилині. Портал Whoscored назвав Євгена кращим гравцем поєдинку, оцінивши його гру в 9.7 балів з 10[21]. У матчі з «Ворсклою» віддав гольову передачу і забив гол. У 20 турі, в грі проти «Олімпіка», також забив гол. У півфіналі Ліги Європи, в домашньому матчі проти «Наполі», віддав гольову передачу на Євгена Селезньова, дніпропетровці перемогли з мінімальним рахунком. Грав у фіналі турніру проти «Севільї». Увійшов у символічну збірну єврокубку[22].
За часи виступів у «Дніпрі» Євген забив 45 голів та віддав 40 результативних передач у 212 матчах у всіх турнірах. Він займає 8 місце у списку найкращих бомбардирів і 2 місце у списку найкращих асистентів клубу за всю історію його існування (поступаючись двома передачами лише Руслану Ротаню, котрий зіграв вдвічі більше матчів)[23].
Улітку 2015 року, після закінчення контракту з «Дніпром», навколо трансферу Коноплянки в західноєвропейський клуб розвернулася справжня сага. На нього претендували такі імениті клуби, як «Ліверпуль», «Тоттенгем», «Інтернаціонале», «Ювентус», «Мілан», «Рома», «Парі Сен-Жермен», мадридський «Атлетіко» і «Севілья»[24]. Урешті-решт, Євген і його батько, який є агентом гравця, обрали останній варіант, уклавши угоду з андалусійцями. 3 липня про перехід було оголошено офіційно. 20 липня відбулася презентація гравця[25]. Згодом у офіційному Твітері гравець повідомив, що буде виступати під 22 номером.
Офіційний дебют у новій команді відбувся 11 серпня у матчі за Суперкубок УЄФА 2015 проти переможця Ліги чемпіонів УЄФА 2014/2015 «Барселони»[26]. Коноплянка вийшов на поле на 68-й хвилині при рахунку 4:2 на користь «каталонців». На 81-й хвилині гравець забив свій перший гол за новий клуб, зробивши рахунок 4:4, після прострілу від ще одного новачка команди Чіро Іммобіле[27]. Однак «Севілья» не змогла здобути єврокубок, пропустивши гол у додатковому часі[28]. Коноплянка увійшов в історію як четвертий українець, що відзначався у суперкубку УЄФА, до нього це робили легенди українського футболу Олег Блохін (у 1975 році — 3 м'ячі «Баварії»), Олексій Михайличенко (м'яч «Мілану» у першому матчі Суперкубка-1990) та Андрій Шевченко[29].
Перед початком сезону портал Whoscored помістив Коноплянку на обкладинку нового сезону Прімери, разом із Мессі, Роналду та Грізманном. Дебют Євгена в чемпіонаті Іспанії відбувся у матчі з «Малагою» (0:0). 25 вересня Коноплянка зі штрафного забив свій перший гол в іспанській лізі, який став вирішальним у домашньому матчі з «Райо Вальєкано», що закінчився з рахунком 3:2. У своєму першому матчі в Лізі чемпіонів (проти менхенгладбагської «Борусії») Коноплянка забив один із найшвидших голів серед футболістів, які виходили на заміну — для цього йому знадобилося лише 19 секунд; а от серед дебютних голів це взяття воріт є найшвидшим у історії[30][31]. Також у Лізі чемпіонів 2015/16 забив на виїзді у ворота «Манчестер Сіті». 22 жовтня 2015 року підписав контракт із іспанською футбольною агенцією Promoesport. У матчі Прімери проти «Хетафе» заробив пенальті та забив з нього гол, отримав другу в команді після Гамейро (автор хет-трику) оцінку 9.8 з 10 від порталу Whoscored[32]. У матчі з «Вільярреалом» віддав гольовий пас і став найкращим гравцем матчу у складі своєї команди[33]. За версією всіх світових футбольних ЗМІ став найкращим гравцем домашнього матчу проти мадридського «Реала», віддавши у ньому дві гольові передачі[34]. У матчі Ліги чемпіонів із «Ювентусом» віддав гольову передачу, «Севілья» перемогла з мінімальним рахунком, що дозволило їй продовжити виступи в єврокубках та вийти з третього місця з групи Ліги чемпіонів до Ліги Європи, яку вона в результаті виграла. У матчі чемпіонату зі «Спортінгом» також віддав гольовий пас і був визнаний найкращим гравцем матчу[35].
Наприкінці 2015 року міг потрапити до команди року за версією УЄФА, проте йому все ж таки не вистачило голосів. До своєї символічної збірної Коноплянку включив, наприклад, легендарний нідерландський футболіст Патрік Клюйверт[36]. Суперниками Євгена серед півзахисників були такі гравці, як Андрес Іньєста, Іван Ракитич, Хамес Родрігес, Поль Погба, Кевін Де Брейне та інші.
31 січня 2016 року забив гол в дев'ятку у матчі чемпіонату з «Леванте». Гравець дуже полюбився іспанським уболівальникам, але тренер команди Унаї Емері викликав обурення у вболівальників «Севільї» і українських фанатів гравця через те, що мало випускав Євгена на поле. Забив гол у півфінальному кубковому матчі проти «Сельти». У важливому матчі чемпіонату проти «Вільярреалу» забив красивий гол з дальньої дистанції, віддав гольову передачу (зробив простріл, після якого гравець суперника зрізав м'яч у свої ворота) і став кращим гравцем у складі своєї команди[37]. У цьому ж матчі отримав невелике пошкодження, через що пропустив березневі товариські матчі збірної України та матч 1/8 фіналу Ліги Європи. Грав в 1/4 фіналу Ліги Європи, де впевнено реалізував одинадцятиметровий удар у серії післяматчевих пенальті проти «Атлетік» (Більбао). Другий рік поспіль грав у півфіналі турніру (проти донецького «Шахтаря»). Сидів у запасі в фіналі Ліги Європи, але на полі не з'явився. В результаті «Севілья» перемогла «Ліверпуль» з рахунком 1:3. А через декілька днів став першим українцем-фіналістом Кубка Іспанії, в якому отримав жовту картку на 106-й хвилині.
В кінці сезону Євген став другим гравцем у команді за статистикою гол + пас.
На початку сезону «Севілью» очолив новий тренер — Хорхе Сампаолі, котрий відразу почав міняти стиль гри та склад команди. Після того, як пішов багаторічний капітан Хосе Антоніо Реєс, Євген отримав 10-й номер. У своєму другому матчі Суперкубка УЄФА відзначився голом з пенальті у ворота мадридського «Реалу» після виходу на заміну, але «Севілья» вдруге поспіль програла. Хорхе Сампаолі, незважаючи на результативність Євгена у передсезонній підготовці, не побачив його у складі команди на майбутній сезон, тому Коноплянка зайнявся пошуком нового клубу.
30 серпня 2016 року підписав контракт із німецьким «Шальке 04», де мав виступати до кінця сезону 2016/17 в оренді з правом викупу. Отримав номер «11».
Дебютував у матчі чемпіонату проти мюнхенської «Баварії». Дебютним взяттям воріт відзначився у матчі із «Краснодаром» у третьому раунді групового етапу Ліги Європи, що завершився перемогою «королівсько-білих» із рахунком 1:0. Коноплянка також потрапив до символічної збірної туру[38]. У матчі Кубку Німеччини оформив дубль (голи на 20-й та 44-й хвилинах), в результаті «Шальке 04» здобув перемогу над «Нюрнбергом» з рахунком 3:2. Після гри Коноплянка отримав нагороду кращого гравця матчу[39]. В матчі 5 туру Ліги Європи проти «Ніцци» забив свій четвертий гол за німецьку команду; знову потрапив в символічну збірну і претендував на звання кращого гравця туру[40]. У поєдинку чемпіонату Німеччини проти «Дармштадта» віддав гольовий пас. Дебютним взяттям воріт в чемпіонаті відзначився в домашньому матчі проти «Фрайбурга» на 74-й хвилині. Забив гол «Зандхаузену» у матчі 1/8 фіналу Кубку Німеччини.
«Шальке 04» завершив сезон на 10 місці в Бундеслізі. У червні 2017 року було оголошено про викуп контракту Євгена Коноплянки у «Севільї» за €15 млн[41].
На початку сезону Коноплянка розкритикував головного тренера «Шальке», адже той, за його словами, не пояснював гравцям причини їхньої відсутності в стартовому складі або заявці на матч, через що футболіст не отримував стабільної ігрової практики протягом довгого часу[42]. За це Євген мав заплатити штраф, але 9 червня стало відомо, що Маркуса Вайнцирля таки звільнено, а на його місце прийшов італієць Доменіко Тедеско, який після розмови з Коноплянкою заявив, що для нього все почнеться з нуля[43][44]. За підсумками передсезонних зборів був визнаний кращим гравцем «Шальке» за версією видання kicker[45].
Перший офіційний матч сезону в Кубку Німеччини проти берлінського «Динамо» почав в стартовому складі і приніс команді перемогу, оформивши дубль на 78-й і 91-й хвилинах. Чемпіонат Німеччини 2017/2018 «Шальке 04» починав домашньою грою проти віце-чемпіона минулого сезону «РБ Лейпциг» — Коноплянка вийшов з перших хвилин, відзначився голом та отримав місце у символічній збірній туру Бундесліги[46]. У важливому матчі проти «Герти» заробив пенальті та віддав гольову передачу, «кобальтові» перемогли 2:0 та вперше за 5 років піднялися на 2 місце у Бундеслізі. За версією kicker Євген також став кращим гравцем матчу[47].
У 13-му турі підопічних Доменіко Тедеско чекав непростий виїзд найпринциповішого у Німеччині Рурського (за назвою регіону Рур) дербі — «Боруссія» не перемагала у чемпіонаті майже 2 місяці, проте в перші 25 хвилин гри команда з Дортмунда змогла забити 4 м'ячі. «Шальке» не збирався здаватися так просто: у другому таймі «гірники» відзначилися у воротах суперника стільки ж разів, скільки і він — 4. Коноплянка став одним із героїв зустрічі, активно провівши весь матч та віддавши дві гольові передачі, у тому числі — вирішальну на Налду, який забив 8-й гол у матчі на останніх хвилинах, таким чином встановивши найрезультативнішу нічию у протистояннях цих двох команд[48]. Цей матч увійшов у історію футболу як один з найяскравіших камбеків. Забив гол з дальньої дистанції в матчі з «Вердером», однак поєдинок закінчився поразкою 1:2, а Євген став гравцем матчу за версією Whoscored[49].
У другому в сезоні надважливому у щільній боротьбі за срібло матчі Рурського дербі 11-й номер відкрив рахунок потужним ударом з лівої ноги на 50-й хвилині. Цей гол вийшов ще й історичним для «Шальке», адже став ювілейним, 2500-м голом команди у Бундеслізі[50]. Авторитетне видання Bild надало Коноплянці позитивні відгуки та включило у свою збірну туру[51]. Грав у півфіналі Кубка Німеччини 2017/18 проти «Айнтрахту», але вийти у фінал «Шальке 04» не вдалося — поразка 0:1. У матчі з «Кельном» забив гол і віддав гольову передачу, проте матч закінчився нічиєю 2:2. Став найкращим гравцем матчу за версією Whoscored і потрапив до команди тижня від kicker[52][53]. У наступному турі Чемпіонату Німеччини проти «Борусії» (Менхенгладбах) теж відзначився результативною дією — заробив пенальті. Грав і у матчі проти «Аугсбургу», де «шалькери» перемогли і достроково гарантували собі срібло.
За підсумками сезону «Шальке 04» посів друге місце у чемпіонаті Німеччини 2017/2018, Коноплянка потрапив до топ-70 гравців Бундесліги за версією kicker[54].
Коноплянка пропустив кілька матчів старту сезону через травму, а у матчі проти «Герти» отримав червону картку на останніх хвилинах за зрив атаки[55]. Загалом «Шальке» почав сезон погано: після дев'яти турів «кнаппен» мали лише сім очок і одне очко відриву від зони вильоту. Віддав гольову передачу в матчі 6-го туру проти «Майнца» — в результаті «Шальке» переміг 1:0 і отримав перші 3 очки в новому сезоні Бундесліги. Незважаючи на хороші відгуки преси (kicker довгий час називав Євгена найкращим польовим гравцем «Шальке») та дані статистичних порталів (найкращий гравець команди з просування м'яча вперед, за ключовими передачами та іншими характеристиками), Коноплянка все частіше опинявся на лаві запасних у чемпіонаті Німеччини, тоді як у Лізі Чемпіонів переважно виходив зі стартового складу[56][57].
У Лізі чемпіонів 2018/19 «Шальке» потрапив до групи з «Порту», «Галатасараєм» та московським «Локомотивом». У домашньому матчі із «Порту» вийшов на заміну. Зустріч із «Локомотивом» почав з перших хвилин і віддав вирішальну гольову передачу на 88-й хвилині. Виїзні матчі з «Галатасараєм» та «Порту», а також домашній поєдинок 6-го туру з «Локомотивом» провів на хорошому рівні, заслуживши позитивні оцінки ЗМІ та статистичних сайтів[58][59][59]. У виїзному матчі чемпіонату Німеччини з берлінською «Гертою» забив фірмовий гол із дальньої дистанції, матч закінчився з рахунком 2:2. Через незадовільні результати команди головного тренера Доменіко Тедеско відправили у відставку, його місце тимчасово посів Губ Стевенс, а наприкінці сезону — Давід Вагнер. Сезон «Шальке» закінчив на 14 місці, що після успіху попереднього сезону було дуже поганим результатом.
2 вересня 2019 року перейшов в донецький «Шахтар»[60].
Дебютував за нову команду матчем чемпіонату України проти луганської «Зорі», віддавши в кінці другого тайму вирішальну гольову передачу (перемога «Шахтаря» 4:3). 18 вересня дебютував за донецький клуб в Лізі чемпіонів. Перший гол за «гірників» у чемпіонаті України забив 27 вересня у матчі проти «Ворскли». Забив гол у матчі чемпіонату з «Колосом», а також — у домашньому матчі Ліги чемпіонів проти загребського «Динамо». Заробив пенальті у матчі проти «Маріуполя» (1:1). У матчі весняної частини сезону з СК «Дніпро-1» віддав асист і забив гол. Далі чемпіонат України та інші турніри (зокрема, Ліга Європи, куди вибув «Шахтар») були тимчасово зупинені через пандемію COVID-19. У 27 турі чемпіонату України проти «Олександрії» віддав вирішальну гольову передачу, «Шахтар» у цьому матчі оформив чемпіонство. В «українському класико» проти київського «Динамо» забив фірмовий гол після зміщення в центр, «Шахтар» переміг 2:3. Віддав гольову передачу в перенесеному матчі 1/8 фіналу Ліги Європи проти «Вольфсбурга».
За підсумками сезону 2019/2020 «Шахтар» зайняв перше місце в турнірній таблиці, Коноплянка вперше в кар'єрі став чемпіоном України.
Практично всю осінню частину сезону пропустив через травму. З цієї ж причини пропустив весняні матчі «Шахтаря» і перенесений з 2020 на 2021 рік чемпіонат Європи. Вдруге став срібним призером чемпіонату України з футболу (вперше — у сезоні 2013/14 у складі «Дніпра»).
Відновився від тривалої травми і взяв участь у передсезонних зборах команди з новим тренером Роберто Де Дзербі. Вперше після травми вернувся на поле в матчі кваліфікації Ліги чемпіонів проти бельгійського «Генка», так же взяв участь у наступному матчі кваліфікації проти «Монако». Однак далі низка з кількох пошкоджень знову вибила Коноплянку з основної обійми гравців клубу[61].
11 лютого 2022 року в статусі вільного агента перейшов до польського клубу «Краковія» (Краків), з яким уклав контракт на 6 місяців. 20 травня 2022 року продовжив контакт із клубом до літа 2023 року[62].
Брав участь у передсезонних літніх зборах команди, де отримав м'язове ушкодження, через що пропустив кілька матчів початку чемпіонату Польщі 2022/23. Перший гол за команду забив 31 серпня у матчі Кубка Польщі проти ЛКС «Лагув», «Краковія» виграла з рахунком 1:3. Дебютний гол в Екстракласі забив у наступному ж матчі, 3 вересня, зі штрафного вразивши ворота віце-чемпіона Польщі минулого сезону «Ракув» Ченстохова. Забив гол із пенальті у кубковому матчі з «Ресовією», проте «Краковія» не змогла пройти далі, сенсаційно програвши з рахунком 4:3. У передостанньому матчі року, з «Ягеллонією», віддав гольову передачу через чверть поля, цей гол став єдиним у протистоянні та допоміг команді з Кракова здобути 3 очки. У матчі другого кола зі «Сталлю» віддав асист (перемога 2:1). У матчі проти «Медзі» забив гол, який врятував для команди нічию 1:1.
17 липня 2024 року Коноплянка оголосив про завершення кар'єри футболіста та намір зайнятися агентською діяльністю та власною кіберспортивною командою kONO.ECF[63].
Почав викликатися до збірних України навесні 2006 року (збірна юнаків віком до 17 років). У 2007—2008 роках грав за юнацьку збірну України U19, здебільшого виходячи на заміну.
14 жовтня 2008 року дебютував в іграх за молодіжну збірну України U21 в матчі проти португальських однолітків. У складі української «молодіжки» був учасником фінального етапу молодіжного чемпіонату Європи 2011 року, в рамках якого взяв участь в усіх трьох матчах команди на турнірі.
У квітні 2010 року Мирон Маркевич вперше викликав Коноплянку до складу національної збірної України на контрольні матчі наприкінці травня та на початку червня проти Литви, Румунії та Норвегії[64]. Взяв 19 номер. У матчі проти Литви заробив пенальті, а першим голом відзначився вже у другому матчі за національну команду, проти Румунії. У матчі проти Норвегії віддав гольову передачу. У листопаді 2010 року забив м'яч у товариському матчі проти збірної Швейцарії. У 2011 році забивав збірним Уругваю та Німеччини, віддав гольову передачу у матчі проти збірної Болгарії. Відзначився голом у першому матчі збірної України у 2012 році (проти збірної Ізраїлю).
Грав у стартовому складі у всіх трьох матчах збірної України на домашньому Євро-2012. У першому матчі (проти збірної Швеції) став одним із творців гола, який приніс збірній України перемогу — Коноплянка віддав гольову передачу на Андрія Шевченка, який забив свій останній гол у професійній кар'єрі. Після Євро-2012 виступає у національній команді під 10 номером.
11 вересня 2012 року у виїзному матчі відбору на чемпіонат світу 2014 проти збірної Англії Коноплянка забив дуже красивий гол з-за меж штрафного майданчика, поціливши в дальню дев'ятку воріт Джо Гарта. Також у тому відборі забив гол у ворота збірної Чорногорії. Грав в історичному матчі збірної України (найбільша перемога — 9:0) проти збірної Сан-Марино, де забив гол, віддав гольову передачу та отримав звання гравця матчу. У важливому матчі проти збірної Польщі віддав гольову передачу, яка стала вирішальною у поєдинку. На жаль, збірна України не отримала путівку на мундіаль, програвши у плей-оф збірній Франції з загальним рахунком 2:3.
У матчі 2-го туру відбору на чемпіонат Європи 2016 зробив гольову передачу (автогол гравця збірної Білорусі). Відзначився забитими голами у трьох матчах поспіль: у товариському поєдинку проти збірної Грузії, а також у матчах відбору на Євро-2016 проти збірних Люксембургу та Білорусі. 14 листопада 2015 року у першому стиковому матчі плей-офф кваліфікації Євро-2016 проти збірної Словенії вперше вивів українську команду на поле з капітанською пов'язкою. Коноплянка став капітаном у віці 26 років і 46 днів, за цим показником він входить до десятки наймолодших капітанів збірної України (а серед футболістів, які вперше ставали капітанами саме у офіційних матчах — посідає третє місце)[65][66].
У контрольному матчі перед Євро-2016 проти збірної Румунії забив гол та віддав гольову передачу, цими ж діями відзначився у наступному матчі зі збірною Албанії. З перших хвилин виходив на поле у всіх матчах збірної на Євро-2016. Після невдало проведеного турніру головним тренером збірної був призначений Андрій Шевченко, при якому Коноплянка продовжував бути одним із капітанів збірної.
У матчі 4-го туру відбору на чемпіонат світу 2018 проти збірної Фінляндії віддав гольовий пас, який дозволив команді здобути мінімальну перемогу, у матчі-відповіді проти цієї ж команди (6-й тур) забив переможний гол. У наступному турі, у матчі зі збірною Туреччини, віддав гольову передачу. У матчі 9-го туру проти збірної Косова зробив гольову передачу (гол у свої ворота зрізав гравець суперника). Забив переможний гол у ворота Словаччини в останньому поєдинку команди у 2017 році. У двох перших матчах 2018 року (товариських зустрічах зі збірними Саудівської Аравії та Японії) відзначився гольовими передачами. Забив два голи та віддав гольовий пас у товариському матчі зі збірною Албанії. Став автором першого гола збірної України у Лізі націй, вразивши ворота збірної Чехії. Забив гол у матчі 5-го туру Ліги націй зі Словаччиною. У важливому матчі відбору на чемпіонат Європи 2020, незважаючи на фактично відсутність ігрової практики в клубі, зробив дубль проти збірної Сербії.
У 2021 році, через тривалу травму, не потрапив у заявку збірної України на перенесений через пандемію чемпіонат Європи 2020[67]. Багаторічний лідер збірної України та один із найрезультативніших гравців: станом на лютий 2022 року має в активі 86 матчів, 21 забитий м'яч та 15 гольових передач за збірну[68]. За кількістю голів посідає третє місце в історії збірної України, поступаючись Андрію Шевченку та Андрію Ярмоленку.
Робоча нога — права, але забиває і лівою (наприклад, у ворота дортмундської «Боруссії» в 2018 році). Має хороший дриблінг і сильний удар, часто ефективно виконує штрафні. Має високу швидкість (у матчі проти «Чорноморця» у сезоні 2013/2014 розігнався з м'ячем до 35 км/год)[17]. Чотириразовий чемпіон Англії Кайл Вокер, який славиться своїми швидкісними даними, зізнавався, що в матчі відбору на чемпіонат світу 2014 року Україна — Англія Коноплянка ледь не завершив його кар'єру в національній команді: захисник 60 хвилин не міг навіть відібрати м'яч в українця[69]. Улюблений фінт — зміщення в центр і удар правою з-за меж штрафного майданчика в дальній верхній або нижній кут. Проте, багато футбольних експертів часто критикують Коноплянку за недостатню гру в обороні.
«Шальке 04»
Дружина Вікторія (до шлюбу Шиманська) — майстер спорту з бадмінтону. Познайомились ще на початку професійної кар'єри Євгена, в 2008 році, в мережі Інтернет, святкують день народження в один день — 29 вересня[72]. Одружилися 26 жовтня 2014 року, весілля мало статус приватної події і за бажанням самого подружжя ніде не розголошувалося[73][74]. 26 серпня 2015 року у пари народилась донька Злата, якій Євген присвятив забитий гол у матчі відбору на чемпіонат Європи 2016 Україна — Білорусь, а 4 травня 2017 року — син Дамір[75][76].
Має молодшу сестру Тетяну.
Євген є хрещеним батьком дітей Дениса Олійника та молодшої доньки Руслана Ротаня[77].
У 2013 році Євген Коноплянка знявся у епізоді популярного українського телесеріалу «Віталька», а у 2021 — у фільмі «Велика прогулянка», який мав вийти на екрани 24 лютого 2022 року. Футболіст брав участь у телерекламі Nissan та знімався у спільній рекламі Pepsi та Lay's (футбольний челендж «#зацінискіл»), обидві рекламні інтеграції були присвячені розіграшу квитків на фінал Ліги Чемпіонів 2017/18 та 2019/20 відповідно.
Станом на 5 березня 2023
Сезон | Команда | Чемпіонат | Кубок країни | Континентальні кубки | Інші змагання | Усього | |||||||||
---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|
Ліга | Ігор | Голів | Ліга | Ігор | Голів | Ліга | Ігор | Голів | Ліга | Ігор | Голів | Ігор | Голів | ||
2007-08 | ![]() | ВЛ | 2 | 0 | КУ | 1 | 0 | — | — | — | — | — | — | 3 | 0 |
2008-09 | УПЛ | 12 | 0 | КУ | 0 | 0 | — | — | — | — | — | — | 12 | 0 | |
2009-10 | УПЛ | 22 | 4 | КУ | 2 | 0 | — | — | — | — | — | — | 24 | 4 | |
2010-11 | УПЛ | 25 | 6 | КУ | 3 | 0 | ЛЄ | 3 | 0 | — | — | — | 31 | 6 | |
2011-12 | УПЛ | 28 | 8 | КУ | 2 | 1 | ЛЄ | 2 | 0 | — | — | — | 32 | 9 | |
2012-13 | УПЛ | 20 | 2 | КУ | 3 | 0 | ЛЄ | 9 | 3 | — | — | — | 32 | 5 | |
2013-14 | УПЛ | 27 | 8 | КУ | 1 | 1 | ЛЄ | 8 | 4 | — | — | — | 36 | 13 | |
2014-15 | УПЛ | 21 | 7 | КУ | 4 | 0 | ЛЧ/ЛЄ | 2+17 | 0+1 | — | — | — | 42 | 8 | |
Загалом за «Дніпро» | 157 | 35 | 16 | 2 | 39 | 8 | 212 | 45 | |||||||
2015-16 | ![]() | ЛЛ | 32 | 4 | КІ | 7 | 1 | ЛЧ/ЛЄ | 6+6 | 2+0 | СКУ | 1 | 1 | 52 | 8 |
2016-17 | ЛЛ | 0 | 0 | КІ | 0 | 0 | ЛЧ | 0 | 0 | СКУ | 1 | 1 | 1 | 1 | |
Загалом за «Севілью» | 32 | 4 | 7 | 1 | 12 | 2 | 2 | 2 | 53 | 9 | |||||
2016-17 | ![]() | БЛ | 17 | 1 | КН | 2 | 3 | ЛЄ | 8 | 2 | — | — | — | 27 | 6 |
2017-18 | БЛ | 27 | 4 | КН | 3 | 2 | — | — | — | — | — | — | 30 | 6 | |
2018-19 | БЛ | 13 | 1 | КН | 2 | 0 | ЛЧ | 6 | 0 | — | — | — | 21 | 1 | |
Загалом за «Шальке 04» | 57 | 6 | 7 | 5 | 14 | 2 | — | — | 78 | 13 | |||||
2019-20 | ![]() | УПЛ | 20 | 4 | КУ | 1 | 0 | ЛЧ+ЛЄ | 4+5 | 1+0 | — | — | — | 30 | 5 |
2020-21 | УПЛ | 8 | 0 | КУ | 1 | 0 | ЛЧ+ЛЄ | 0+4 | 0 | СКУ | 1 | 0 | 14 | 0 | |
2021-22 | УПЛ | 0 | 0 | КУ | 0 | 0 | ЛЧ | 2 | 0 | СКУ | 0 | 0 | 2 | 0 | |
Загалом за «Шахтар» | 28 | 4 | 2 | 0 | 15 | 1 | 1 | 0 | 46 | 5 | |||||
2021-22 | ![]() | ЕК | 10 | 0 | — | — | — | — | — | — | — | — | — | 10 | 0 |
2022-23 | ЕК | 26 | 2 | КП | 2 | 2 | — | — | — | — | — | — | 28 | 4 | |
Загалом за «Краковію» | 36 | 2 | 2 | 2 | — | — | — | — | 38 | 4 | |||||
Станом на 26 березня 2023 року
{{cite web}}
: Пропущений або порожній |title=
(довідка)Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.