Loading AI tools
З Вікіпедії, вільної енциклопедії
Жорнокльо́ви — село в Україні, у Золотоніському районі Черкаської області. Входить до складу Драбівської селищної громади.
село Жорнокльови | |
---|---|
Країна | ![]() |
Область | Черкаська область |
Район | Золотоніський район |
Громада | Драбівська селищна громада |
Облікова картка | gska2.rada.gov.ua |
Основні дані | |
Засноване | 1642 |
Перша згадка | 1642 рік |
Населення | 295 (на 2022 рік) |
Територія | 22 км² |
Поштовий індекс | 19833 |
Телефонний код | +380 4738 |
Географічні дані | |
Географічні координати | 49°58′07″ пн. ш. 31°56′16″ сх. д. |
Середня висота над рівнем моря |
125—128 м[1] |
Відстань до обласного центру |
59 (фізична) км[2] 80 (автошляхами) км |
Найближча залізнична станція | Драбове-Барятинське |
Відстань до залізничної станції |
30 км |
Місцева влада | |
Адреса ради | смт. Драбів |
Карта | |
Мапа | |
![]() | |
|
Село постраждало внаслідок геноциду українського народу, проведеного урядом СРСР 1932—1933 та 1946—1947.
Село розташоване в північно-західній частині району. Межує: з північної сторони — село Нехайки, із східної — село Тополі і Левченкове, з південної — село Безпальче, із західної — село Чопилки Бориспільського району Київської області. Відстань до центру громади — 20 км, залізничної станції Драбове-Барятинське — 30 км, до Черкас — 80 км. Територія населеного пункту — 22 км².
Перша згадка — у польських документах 1642. Назва села пішла від того, що першопоселенці-козаки привозили сюди камінь-пісковик і «клювали» (тобто висікали) з нього жорна для встановлення на водяні та вітрові млини[3]. Село засновано на території Київського воєводства Речі Посполитої.
З 1648 — у складі Переяславського полку Гетьманщини.
Також село згадується в документах ЦДІАК, що датовані 1739 роком, коли російський драгунський полк реквізував у козаків 42 воли на загальну суму 107 карбованців[4]. В документі за 1742 рік говориться про розрахунок із селом за вищезгаданих волів. Від села акт прийому грошей підписали городовий отаман Данило Чорненко та писар Іван Падалка[5].
З 1779 року у селі є церква Петропавлівська[6]
З 1782 — у складі Полтавської губернії Російської імперії. З 1917 — у складі УНР.
Село постраждало внаслідок геноциду українського народу, проведеного урядом СССР 1932—1933 та 1946–1947 роках.
У селі працює сільська рада, фельдшерсько-акушерський пункт, дитячий садок, відділення зв'язку, магазин, клуб, бібліотека, церква. Серед підприємств — СТОВ «ЛАН».
1994 встановлено пам'ятник художнику 1930-х років Іванові Падалці.
Рідна мова населення за даними перепису 2001 року[7]:
Мова | Чисельність, осіб | Доля |
---|---|---|
Українська | 455 | 99,35 % |
Інше | 3 | 0,65 % |
Разом | 458 | 100,00 % |
У селі народився видатний український художник доби Розстріляного відродження Іван Іванович Падалка.
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.