Loading AI tools
З Вікіпедії, вільної енциклопедії
Жорж Альбер Едуард Брут Жиль де ла Туретт | |
---|---|
Georges Albert Édouard Brutus Gilles de la Tourette | |
![]() | |
Народився | 30 жовтня 1857 Сен-Жерве-ле-Труа-Клоше |
Помер | 26 травня 1904 (46 років) Лозанна, Швейцарія |
Поховання | cimetière de Loudund[1] |
Країна | ![]() |
Діяльність | лікар-письменник, психіатр, невролог |
Alma mater | Університет Пуатьє, Паризький університет, вища медична школа |
Галузь | неврологія, психіатрія |
Науковий керівник | Жан-Мартен Шарко |
Вчителі | Жан-Мартен Шарко |
Відомий завдяки: | відкриття та описання клінічного синдрому, якого надалі на його честь назвали «Синдром Туретта» |
Нагороди | ![]() |
Автограф | ![]() |
![]() |
Жорж Альбер Едуард Брут Жиль де ла Туретт (фр. Georges Albert Édouard Brutus Gilles de la Tourette; 30 жовтня 1857 у Сен-Жерве-ле-Труа-Клоше, Франція — 26 травня 1904 у Лозанні, Швейцарія) — французький невролог, чиє ім'я відоме через відкриття та опис ним клінічного синдрому, якій надалі назвали «Синдром Туретта».
Жорж де ла Туретт народився у великому селі поблизу Пуату, в західно-центральній частині Франції. Його батько, Теодор, був купцем і мав чотирьох дітей, з яких Жиль був старшим. Він виріс у сім'ї, в якій вже було багато лікарів і вчених. Мало що відомо про раннє дитинство: своє навчання він почав у школі-інтернаті Шательро, де його вважали виключно талановитим, але неспокійним й гіперактивним учнем.
Почав вивчати медицину в Пуатьє у віці 16 років, а потім переїхав до Парижа. Він вступив у вищу медичну школу в Парижі у віці 20 років, через 3 роки після початку навчання в медичній школі в Пуатьє. Захоплювався працями лікаря Теофраста Ренодо і вважав його своїм натхненником.
За свідченнями близьких друзів де ля Туретт відрізнявся буйним та запальним норовом, охоче встрявав у суперечки.
Закінчивши навчання він став лікарем-екстерном у Парижі 1879 року, У 1881 році він став інтерном. Переклав близько 1880 історичних робіт американського лікаря Джорджа Борода (1839—1883).
З 1884 року де ля Туретт почав навчатись і працювати під керівництвом Жана-Мартена Шарко, швидко ставши його особистим лікарем та секретарем, одним з улюблених учнів. 1885 року отримав кваліфікаційну категорію доктора медицини. Шарко, в свою чергу, допоміг своєму учневі у академічній кар'єрі. З 1896 року він став керівником клініки. Туретт під час навчання у Шарко читав лекції з психотерапії, діагностики істеричних розладів, гіпнозу. Під час роботи де ля Туретта у лікарні Сальпетрієр австрійський психолог та невролог Зигмунд Фрейд відвідував його лекції з гіпнозу.
1886 року одружився зі своєю кузиною, Марі Детруа. Мав четверо дітей: синів Жана та Фрасуа й дочок Жанну та Мадлен[2].
За межами медичного кола широко відома історія замаху на життя де ля Туретта. Колишня пацієнтка, Роуз Кампер, хвора на параноїдальну шизофренію, вистрелила йому в голову, звинувативши у тому, що він загіпнотизував її проти власної волі. Від поранення вчений оговтався і його виправдали від звинувачень зі сторони хворої, але це стало поштовхом для інтенсивних публічних дебатів з питання про те, чи може гіпноз бути використаний, щоб викликати злочинну поведінку у законослухняних громадян, і це зробило Туретта посміховиськом в очах нерозумних пересічних громадян[3].
Після цього випадку і по смерті свого молодшого сина від менінгіту, Жиль де ля Туретт постійно впадав у депресію, його публікації стали досить різкими і нетрадиційними, він став робити доповіді та публічні лекції з літератури, на театральні теми, де виступав головним оратором[4].
Вивчаючи сифіліс та його пізню форму прогресивний параліч (нейросифіліс), їхні симптоми та наслідки, де ля Туретт впізнав деякі їх ознаки у себе, через що почав думати про самогубство, але вперто відмовлявся від лікування. У 1901 році його колега дав неправдиве провокативне повідомлення, що пацієнт де ля Туретта потребує від того негайної допомоги, тому де ла Туретт поїхав у притулок для душевно хворих поблизу Лозанни, де його насильно утримували три роки аж до самої смерті[3].
Жиль де ля Туретт зробив значний внесок у медицину та літературу. Його найзначніші досягнення були пов'язані з вивченням істерії і гіпнозу, він був також успішним психоневрологом з інтересом у терапії[5]. Туретт опублікував статтю про істерію в німецькій армії під час Німецької імперії, чим дуже розлютив Отто фон Бісмарка, а ще написав статтю про антисанітарні умови в плавучих шпиталях на річці Темза.
Де ла Туретт описав клінічні ознаки особливого синдрому у дев'яти пацієнтів у 1884 році, використовуючи при цьому назву «Хвороба тиків (фр. Maladie des tics)». Шарко в подальшому перейменував цей синдром, назвавши його на честь свого учня синдромом Туретта[6].
У 1893 році де ла Туретта нагородили Орденом почесного легіону[7].
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.