Loading AI tools
З Вікіпедії, вільної енциклопедії
Джино Россетті (італ. Gino Rossetti, нар. 7 листопада 1904, Ла-Спеція — пом. 16 травня 1992, Ла-Спеція) — італійський футболіст, що грав на позиції нападника. По завершенні ігрової кар'єри — футбольний тренер.
![]() | ||||||||||||||||||||||||||||||
![]() | ||||||||||||||||||||||||||||||
Особисті дані | ||||||||||||||||||||||||||||||
---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|
Народження | 7 листопада 1904 | |||||||||||||||||||||||||||||
Ла-Спеція, Італія | ||||||||||||||||||||||||||||||
Смерть | 16 травня 1992 (87 років) | |||||||||||||||||||||||||||||
Ла-Спеція, Італія | ||||||||||||||||||||||||||||||
Поховання | Turin Park Cemeteryd | |||||||||||||||||||||||||||||
Громадянство | ![]() | |||||||||||||||||||||||||||||
Позиція | нападник | |||||||||||||||||||||||||||||
Юнацькі клуби | ||||||||||||||||||||||||||||||
1922-1923 | ![]() | |||||||||||||||||||||||||||||
Професіональні клуби* | ||||||||||||||||||||||||||||||
| ||||||||||||||||||||||||||||||
Національна збірна | ||||||||||||||||||||||||||||||
| ||||||||||||||||||||||||||||||
Тренерська діяльність** | ||||||||||||||||||||||||||||||
| ||||||||||||||||||||||||||||||
* Ігри та голи за професіональні клуби | ||||||||||||||||||||||||||||||
** Тільки на посаді головного тренера. |
Виступав, зокрема, за «Торіно» та «Наполі», а також національну збірну Італії. Россетті є рекордсменом за кількістю голів в одному чемпіонаті Італії — 36 м'ячів.
Був відомий як Россетті ІІ, оскільки мав старшого брата Джузеппе, що також був відомим футболістом.
Народився 7 листопада 1904 року в місті Ла-Спеція. Його ім'я повинно було бути Джино Розетті (італ. Gino Rosetti), але через помилку реєстратора муніципалітету Спеції, який неправильно записав прізвище, він став Россетті[1]. Вихованець футбольної школи клубу «Спеція». Дорослу футбольну кар'єру розпочав 1921 року в основній команді того ж клубу, в якій провів п'ять сезонів, взявши участь у 103 матчах чемпіонату.
Його гру помітили керівники «Торіно», але «Спеція» відмовила у продажу гравця. Тоді Россетті став погрожувати, що поїде в Чилі, до свого брата Джузеппе Росетті, який грав у цій країні за «Коло-Коло»[2], і буде виступати в чемпіонаті Чилі. Керівники «Спеції» повірили словами Джино, і Россетті став футболістом «Торіно».
У туринській команді Россетті став одним з лідерів клубу, утворивши знамениту трійцю нападу, названу «Чудове тріо» (італ. Il trio delle meraviglie)[2], складену з нього самого, Адольфо Балонч'єрі та Хуліо Лібонатті. З «Торіно» Россетті виграв у 1927 році чемпіонат Італії[3]. А в наступному сезоні Джино забив 23 голи, ставши одним з найкращих бомбардирів першості, чим допоміг своїй команді вдруге поспіль стати найсильнішою в Італії. У сезоні 1928/29 «Торіно» посів друге місце, пропустивши вперед «Болонью», але сам Россетті був кращим гравцем чемпіонату, забивши рекордні 36 м'ячів в 27-ми іграх. Це був рекорд кількості голів в одному сезоні вищого дивізіону Італії[4], якій зміг повторити аргентинець Гонсало Ігуаїн лише через понад 85 років у сезоні 2015/16[5][6]. Загалом же Россетті виступав за «Торіно» до 1933 року, забивши за клуб 136 голів у 219 матчах в усіх змаганнях.
У 1933 році Россетті перейшов в «Наполі», але колишньої результативністю не відзначався, забиваючи менше 10 голів за сезон. Частково і через це 1937 року футболіст повернувся в «Торіно», але у сезоні 1937/38 зіграв лише 7 матчів у Серії А.
В сезоні 1938/39 виступав за «Спецію» у Серії В, де був капітаном і граючим тренером, після чого завершив ігрову кар'єру, хоча в майбутньому ще зіграв кілька ігор за нижчолігову «Мачерату», яку тренував у майбутньому.
27 січня 1927 року дебютував в офіційних іграх у складі національної збірної Італії у матчі із Швейцарією. Протягом кар'єри у національній команді, яка тривала усього 3 роки, провів у формі головної команди країни 13 матчів, забивши 9 голів.
У складі збірної був учасником футбольного турніру на Олімпійських іграх 1928 року в Амстердамі, на якому команда здобула бронзові нагороди, а також став чемпіоном і найкращим бомбардиром (разом з партнером по команді Хуліо Лібонатті) чемпіонату Центральної Європи в 1930 році.
Після одного сезону зі «Спецією», Россетті два роки тренував «Мачерату», яку за підсумками першого сезону вивів з Серії С до Серії В, але в другому втримати її там не зумів.
В подальшому очолював клуб «Тернана» (в той час команда мала назву Polisportiva Fascista Mario Umberto Borzacchini), з яким під час сезону 1942/43 рік вийшов у плей-оф за право виходу в Серію В, але там поступився на користь «Варезе» і «Салернітани».
Після війни, під час сезону 1945/46 тренував «Ківассо», після чого протягом двох непослідовних сезонів (1948/49 і 1951/52) працював з клубом «Казале», також у Серії С.
Сезон | Команда | Чемпіонат | Національний кубок | Континентальні кубки | Усього | |||||||
---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|
Турнір | Ігор | Голів | Турнір | Ігор | Голів | Турнір | Ігор | Голів | Ігор | Голів | ||
1921–22 | ![]() | ПД | 20 | 5 | - | - | - | - | - | - | 20 | 5 |
1922–23 | ПД | 26 | 6 | - | - | - | - | - | - | 26 | 6 | |
1923–24 | ПД | 21 | 2 | - | - | - | - | - | - | 21 | 2 | |
1924–25 | ПД | 22 | 7 | - | - | - | - | - | - | 22 | 7 | |
1925–26 | СД (ІІ) | 14 | 15 | - | - | - | - | - | - | 14 | 15 | |
1926–27 | ![]() | ДН | 26 | 19 | КІ | 2 | 6 | - | - | - | 28 | 25 |
1927–28 | ДН | 33 | 23 | - | - | - | - | - | - | 33 | 23 | |
1928–29 | ДН | 30 | 36 | - | - | - | - | - | - | 30 | 36 | |
1929–30 | A | 33 | 17 | - | - | - | - | - | - | 33 | 17 | |
1930–31 | A | 29 | 7 | - | - | - | - | - | - | 29 | 7 | |
1931–32 | A | 30 | 17 | - | - | - | - | - | - | 30 | 17 | |
1932–33 | A | 31 | 15 | - | - | - | - | - | - | 31 | 15 | |
1933–34 | ![]() | A | 33 | 7 | - | - | - | - | - | - | 33 | 7 |
1934–35 | A | 29 | 5 | - | - | - | КЦЄ | 3 | 0 | |||
1935–36 | A | 28 | 9 | КІ | 2 | 2 | - | - | - | |||
1936–37 | A | 30 | 6 | КІ | 3 | 0 | - | - | - | |||
Усього за «Наполі» | 120 | 27 | 5 | 2 | 3 | 0 | 128 | 29 | ||||
1937–38 | ![]() | A | 7 | 1 | КІ | 2 | 3 | - | - | - | 9 | 4 |
Усього за «Торіно» | 219 | 135 | 4 | 9 | 223 | 144 | ||||||
1938–39 | ![]() | B (ІІ) | 26 | 9 | КІ | 1+ | ? | - | - | - | ||
Усього за «Спецію» | 129 | 44 | 1+ | ? | 130+ | 44+ | ||||||
1939–40 | ![]() | C (ІІІ) | 8 | 2 | КІ | 2+ | ? | - | - | - | ||
1940–41 | B (ІІ) | 2 | 0 | КІ | 0 | 0 | - | - | - | |||
Усього за «Мачерату» | 10 | 2 | 2+ | ? | ||||||||
Усього за кар'єру | 478 | 208 | 12+ | 11+ | 3 | 0 | 493+ | 219+ |
№ | Розіграш | Стадія | Дата та місце проведення |
Команда 1 | Рахунок | Команда 2 | Голи |
---|---|---|---|---|---|---|---|
1 | 1934 | 1/8 | 17.06.1934, Відень | ![]() |
0:0[7] | ![]() |
|
2 | 1934 | 1/8 | 24.06.1934, Неаполь | ![]() |
2:2[8] | ![]() |
|
3 | 1934 | 1/8 перегр. |
1.07.1934, Цюрих | ![]() |
5:0[9] | ![]() |
|
Всього у кубку Мітропи | 3 | 0 |
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.