Loading AI tools
село в Україні, в Байковецькій сільській громаді Тернопільського району Тернопільської області З Вікіпедії, вільної енциклопедії
Дубівці́ — село в Україні, у Байковецькій сільській громаді Тернопільського району Тернопільської области. Адміністративний центр колишньої Дубовецької сільської ради. Поблизу села були хутори Залиповець, За Окопи та Сіножатка (Сіножати).
село Дубівці | |||||
---|---|---|---|---|---|
| |||||
![]() | |||||
Країна | ![]() | ||||
Область | Тернопільська область | ||||
Район | Тернопільський район | ||||
Громада | Байковецька сільська громада | ||||
Основні дані | |||||
Перша згадка | 1556 | ||||
Населення | 585 (2023)[джерело?] | ||||
Поштовий індекс | 47702 | ||||
Телефонний код | +380 352 | ||||
Географічні дані | |||||
Географічні координати | 49°40′53″ пн. ш. 25°38′19″ сх. д.H G O | ||||
Середня висота над рівнем моря |
352 м | ||||
Водойми | р. Гніздечна | ||||
Найближча залізнична станція | Курники | ||||
Місцева влада | |||||
Адреса ради | 47711, Тернопільська обл., Тернопільський р-н, с. Байківці, вул. Січових Стрільців, буд. 43 | ||||
Карта | |||||
Мапа | |||||
![]() | |||||
|
Зараз село входить до Байковецької сільської територіальної громади.
Розташоване на правому березі р. Гніздечна (один із витоків р. Гнізна, басейн Серету, сточище Дністра), за 15 км від Тернополя і 7 км від найближчої залізничної станції Курники. Через село протікає річка Верховинка. Географічні координати — 49° 41’ північної широти 25° 38’ східної довготи. Площа — 2,9 кв. км. Дворів — 255.
Назва села утворена[2]:
Затверджена 26 лютого 2021 р. рішенням № 8/6/11 VI сесії Байковецької сільської ради VIII скликання[3][4].
Щит розділений двома косими хвилястими срібними перев’язями. У його верхній і нижній частинах на білому фоні розміщено золоті дубові листки з жолудями. Посередині на червоному тлі – основні елементи гербу Баклай. Щит вписаний в декоративний картуш і увінчаний золотою сільською короною. Внизу картуша написи «ДУБІВЦІ» і «1556».
Квадратне полотнище поділене хвилястими смугами на три частини, які повторюють пропорції, кольори та елементи Герба.
У середній частині використано основні елементи гербу Баклай, до якого належав перший відомий власник села Костянтин Василь Острозький (1526/1527—1608) — руський (український) князь, магнат, воєнний, політичний і культурний діяч, меценат Великого Князівства Литовського. Дві перев’язі – це два джерела, які є на території села. Дубові листки з жолудями уособлюють назву населеного пункту.
Корона означає статус населеного пункту.
Поблизу Дубівців виявлено археологічні пам'ятки пізнього палеоліту, ранньої залізної доби та черняхівської культури. За однією з версій, в урочищі Монастирисько біля Дубівців було розташоване літописне містечко Биковен, згадане 1214 р. у Галицько-Волинському літописі.
Перша письмова згадка — 1556 р.; згідно з люстрацією Галицького староства Дубівці належали Василеві Костянтину Острозькому. Після його смерті селом володіли польські маґнати Замойські. 14 липня 1706 р. градобій знищив усі посіви озимини і ярини.
У 1730-х Дубівці — власність Якова Собеського, 1749 р. частина сільської землі стала власністю Тернопільського монастиря оо. Домініканців. 1734 р. через Дубівці проходив гайдамацький загін Верлана. У 1788 р. і 1796 рр. унаслідок неврожаю в селі був голод. 1791 р. згідно з розпорядженням цісарської адміністрації село залишили єврейські сім'ї, котрі переселилися в міста й містечка. 1796 р. власницю села пані Моравську відвідав теребовлянський староста, з нагоди чого було влаштовано велике прийняття.
У 1832 р. в Дубівцях проживало 500 осіб; унаслідок епідемії холери померло багато жителів. 1841 р. в селі діяла парафіяльна школа, від 1857 р. однокласна; перший учитель — Антон Лопатинський, згодом — Лев Зофієвський.
Протягом 1880-х років велика земельна власність належала Євгенові де Ліґне; в селі було 133 будинки, в яких проживали 820 осіб (із них — 592 українці, 157 поляків і 71 єврей); працювали школа, ґуральня і млин. 1890-і рр. обширними земельними масивами володіла Тереза Стойовська з роду Залєцьких; працювали фільварок, ґуральня, млин, 2 корчми, був став. 1902 р. в селі відбувся хліборобський страйк.
20 серпня 1914 року в Дубівці прибула і переночувала сотня черкесів, які багатьох мешканців пограбували і побили, а також зґвалтували деяких дівчат і жінок. 1915 р. велика земельна власність належала Брайтману. В УСС і УГА воювали понад 20 осіб, у т. ч. священник Іваницький; загинули Данило Грушовський, Лука Ханас та інші.
У 1925 р. в млині Брайтмана працювали 3 особи. У вересні 1930 р. під час пацифікації польська поліція закрила читальню «Просвіти».
До жовтня 1939 р. у селі діяли філії товариств «Просвіта» (1887), «Січ», «Луг», «Рідна школа», «Каменярі» та інших, а також Братство тверезості, кооператива «Згода», драматичний гурток, хор, осередки ОУН, УСРП, УНДО; польські організації. Відомо, що в 1932 р. працювала 4-класна школа.
1 серпня 1934 року внаслідок адміністративної реформи село включене до новоствореної у Тернопільському повіті об'єднаної сільської гміни Ігровиця.[5]
У березні 1940 р. в селі примусово створено перший колгосп; голова правління Матвій Ільків.
При відступі у 1941 р. енкаведисти вбили під час облави членів ОУН Станіслава Думу та Йосипа Каплуна. У тернопільській тюрмі загинув уродженець Дубівців Іван Івахів.
Під час німецько-радянської війни в Червоній армії загинули або пропали безвісти 47 уродженців Дубівців. В ОУН і УПА перебували, загинули, репресовані, симпатики цих об’єднань — близько 170 осіб, у т. ч. священник Мар'ян Кашуба (розстріляний у серпні 1941 р.), керівник підрайонового кущового відділу Козлівського району Йосип Бойцун; у власних домівках переховували членів ОУН і вояків УПА Микита Бойцун, Максим Кривенький, Софія Пастух, Текля Цюник.
У серпні 1943 року гітлерівці зігнали населення села на майдан біля церкви, погрожуючи розстріляти кожного десятого, а потім і решту, якщо місцеві жителі не сплатять того дня всіх податків, не здадуть зброю, котру переховують, і не видадуть членів ОУН. Рятівником Дубівців став сільський староста Микола Мандзій, який зумів переконати нацистів у лояльності мешканців села до нової влади і пообіцяв навести порядок. Ґарантією такої угоди стали два сини старости, котрих німці забрали заручниками. Місцевого єврея переховував Яким Карпович. На примусові роботи до Німеччини нацисти вивезли понад 100 осіб; розстріляли 38 місцевих євреїв.
9 березня 1944 р. в село увійшов танковий взвод Червоної армії під командою Героя Радянського Союзу Бориса Кошечкіна. 29 грудня 1944 р. в селі відбувся бій військ НКДБ (близько 150 осіб) із відділом УПА; загинуло 9 вояків УПА і 14 більшовиків. 21 лютого 1948 р. відділ УПА спалив приміщення сільської ради.
14 серпня 1948 р. голова райвиконкому Андрій Войтович із гарнізоном МДБ (40 осіб) зігнав селян на збори, під час яких сказав: «Все, що стається на території району (в ніч із 13 на 14 серпня в селі спалили молотарку і пошкодили двигун) роблять це дубівецькі бандити Сеник і Могильський (місцеві підпільники). Я буду писати у Верховну Раду, щоб усе село Дубівці виселили на Сибір»[6]. 11 вересня 1948 р. відбувся бій між повстанцями «Птахом» та «Хитрим» і 5 більшовиками.
1948 р. примусово відновили колгосп. Головами правління колгоспу працювали Андрій Уніят, Василь Івахів, Стефанія Бойцун, Мирослав Олексів та ін. У 1958 р. село електрифіковане на базі ґенератора, в 1962 р. завершена державна електрифікація.
У 1995 р. село газифіковане.
З 21 серпня 2015 року Дубівці належать до Байковецької сільської громади[7].
У Дубівцях росте сквер Docudays UA[8].
Є став і гідрологічна пам’ятка природи місцевого значення «Дубівецьке джерело» (0,2 га).
У 1990 році насипано символічну могилу Українським Січовим Стрільцям.
Споруджено та встановлено:
Розподіл населення за рідною мовою за даними перепису 2001 року[13]:
Мова | Відсоток |
---|---|
українська | 99,23 % |
польська | 0,26 % |
Діюча ЗОШ 1–2 ступенів, клуб, бібліотека, ФАП, 2 торгових заклад. Працює сільськогосподарське підприємство ТОВ «Агрокомплекс». Є недіючий млин.
У селі перебували польські літератори, громадські діячі Маврицій Гославський та Северин Гощинський, державний діяч, гетьман України Іван Мазепа, народна артистка України Софія Ротару, Леонід Кравчук, науковець Мілослав Чаркіч, співачка, громадсько-політичні діячі Бонні Бернстрем, Анатолій Матвієнко, Іван Плющ, Лесь Танюк, Ярослав Джоджик, Такаші Хірано, Збігнєв Буяк[14], Леонід Бицюра[15], Пилип Іллєнко[15], Володимир Філіпов[16], краєзнавці Богдан Мельничук і Богдан Хаварівський та інші.
У 1996 видано книгу Володимира Ханаса «Історія села Дубівці. Частина 1».
У Дубівцях записано низку казок, легенд та пісень, котрі увійшли до фольклорних збірників.[17] На околиці села є піщаний кар'єр.
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.