Loading AI tools
палац, офіційна лондонська резиденція британських монархів З Вікіпедії, вільної енциклопедії
Букінге́мський пала́ц (англ. Buckingham Palace) — палац, офіційна лондонська резиденція британських монархів.
Букінгемський палац англ. Buckingham Palace | ||||
---|---|---|---|---|
![]() | ||||
Букінгемський палац, сучасний вигляд (2009) | ||||
Країна | Велика Британія | |||
Територіальна одиниця | Вестмінстер[1] | |||
51°30′03″ пн. ш. 0°08′31″ зх. д. | ||||
Стиль | архітектура неокласицизму і георгіанська архітектура | |||
Архітектор | William Winded і Джон Неш | |||
Засновник | John Sheffield, 1st Duke of Buckingham and Normanbyd | |||
Час заснування | 1829 | |||
Сучасний стан | реєстрова будівля I ступеняd | |||
Власник | Віндзорська династія | |||
Сайт | royal.uk/royal-residences-buckingham-palace | |||
![]() | ||||
![]() |
Початково Букінгемський палац був відомий як будинок Букінгема, зведений для герцога Букінгемського в 1703.
В 1762 придбано королем Георгом III для його приватної резиденції, адже Сент-Джеймський палац перестав влаштовувати його через розміри та зовнішній вигляд. Упродовж наступних 75 років архітектори Джон Неш та Едвард Блор прибудували три флігелі довкола центрального корпусу будівлі палацу. Вартість будівництва сягнула 700 000 фунтів — астрономічної в ті часи суми — за рахунок використання таких розкошів, як 500 блоків каррарського, найдорожчого з прожилками, мармуру.
Головною резиденцією британських королів Букінгемський палац було офіційно оголошено за три роки після зведення — у 1837 під час вступу на престол королеви Вікторії. Саме за її правління зроблені останні великі доповнення до зовнішнього вигляду палацу і прилеглої території — зокрема, прибудова ще одного флігеля і перенесення колишньої парадної брами Мармурової Арки на її теперішнє місце знаходження в Ораторському закутку в Гайд-парку.
У Букінгемському палаці в 1841 народився британський король Едуард VII та тут же помер в 1910.
За правління Єлизавети II на два теплих місяці року (серпень і вересень) вона покидала Букінгемський палац. В цей час парадні покої відкривали для відвідування охочими — за цей період палац відвідували щорічо близько 30 000 гостей (дані сер. 2000-х).
Зараз у палаці містяться басейн, кінотеатр і своє власне поштове відділення.
Початковий георгіанський інтер'єр включав штучний мармур і лазуровий та рожевий ляпіс.
В 1853 було обладнано велику бальну залу.
За правління короля Едуарда VII (1901-1910) внутрішню обстановку Букінгемського палацу змінено з канонами пануючої тоді французької бель епок, надавши інтер'єру кремові та золотаві кольорові тони. Численні маленькі приймальні та покої було обставлено в китайському стилі меблями з королівського палацу в Брайтоні та з палацу Картон-Хаус.
У теперішній час будівля площею 830 000 кв. футів має 775 кімнат, у тому числі 19 офіційних, 52 королівські та гостьові спальні, 188 спалень для персоналу, 92 офіси та 78 ванних кімнат[2][3]. Тут міститься дуже велика картинна галерея з роботами Рембрандта, Рубенса та інших визнаних світових майстрів образотворчого, монументального і декоративного мистецтва. У Букінгемському палаці також значна колекція севрської порцеляни, антикварні французькі й англійські меблі.
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.