Loading AI tools
З Вікіпедії, вільної енциклопедії
«Леджонаріо» (італ. Legionario) — ескадрений міноносець типу «Сольдаті» (2-га серія) Королівських ВМС Італії за часів Другої світової війни.
Ескадрений міноносець «Леджонаріо» | ||
---|---|---|
Legionario | ||
![]() | ||
Ескадрений міноносець «Леджонаріо» | ||
Служба | ||
Тип/клас | Ескадрений міноносець типу «Сольдаті» | |
Держава прапора | ![]() ![]() | |
Належність | ![]() ![]() | |
Закладено | 21 жовтня 1940 року | |
Спущено на воду | 16 квітня 1941 року | |
Введено в експлуатацію | 1 березня 1942 року | |
Переданий | 15 серпня 1948 року переданий ВМС Франції, як репарація, та перейменований на «Duchaffault» | |
Статус | 12 червня 1954 року зданий на злам | |
Бойовий досвід | Друга світова війна | |
Ідентифікація | ||
Параметри | ||
Тоннаж | 1850 тонн (стандартна) 2580 тонн (повна) | |
Довжина | 106,7 м | |
Ширина | 10,2 м | |
Висота | 4,35 м | |
Технічні дані | ||
Рухова установка | 2 × парових турбіни Beluzzo 3 × парових котли Yarrow | |
Гвинти | 2 | |
Потужність | 50 000 к. с. | |
Швидкість | 34 вузли (63 км/год) | |
Дальність плавання | 2200 миль (3540 км) на швидкості 20 вузлів | |
Екіпаж | 215 офіцерів та матросів | |
Озброєння | ||
Артилерія | 4 (2 × 2) × 120-мм гармати 120/50 Ansaldo 1 × 120-мм салютна гармата 120/15 OTO | |
Торпедно-мінне озброєння | 6 (2 × 3) × 533-мм торпедних апаратів 64 міни | |
Зенітне озброєння | 8 × 20-мм зенітних гармат 65 калібру Breda 1935 |
Ескадрений міноносець «Леджонаріо» був закладений 21 жовтня 1940 року на верфі Odero-Terni-Orlando в Ліворно. Спущений на воду 16 квітня 1941 року, вступив у стрій 1 березня 1942 року.
Під час будівництва на есмінці був вставлений радар[1]. силами.
Завдяки наявності радару «Леджонаріо» став флагманським кораблем командувача торпедними силами під час операції проти конвою «Вігорос» 12-16 червня 1942 року. Есмінець перебував в ескорті 9-ї дивізії лінкорів та допоміг вчасно помітити літаки противника[2].
13 серпня «Леджонаріо» входив до складу есмінців, які супроводжували 3-тю дивізію крейсерів, яка вийшла в море на перехоплення конвою «П'єдестал». Після провалу операції «Леджонаріо» прикривав буксирування в Мессіну крейсера «Муціо Аттендоло», торпедованого британським підводним човном «Анброукен».
22 серпня «Леджонаріо» супроводжував перехід щойно збудованого лінкора «Рома» з Трієста в Таранто. 20 листопада у складі ескорту супроводжував конвой до Бізерти. На зворотному шляху був торпедований есмінець «Веліте».
17 січня 1943 року «Бомбардьєре» та «Леджонаріо» вийшли з Бізерти, супроводжуючи в Палермо теплохід «Маріо Розеллі»[3].
Незабаром після заходу сонця, коли конвой перебував за 24 милі на південний захід від острова Мареттімо (Егадські острови), в «Бомбардьєре» влучила торпеда, випущена підводним човном «Юнайтед». За декілька хвилин «Бомбардьєре» затонув. «Леджіонаріо» взяв участь у порятунку вцілілих членів екіпажу.
У наступні місяці «Леджонаріо» брав участь у доставці підкріплень для туніської групи військ та постановці мін.
9 серпня 1943 року, після капітуляції Італії, «Леджонаріо» разом з італійським флотом перейшов на Мальту.
Загалом у складі ВМС Італії корабель здійснив лише 5 походів та пройшов 5 000 миль.
Вже 14 серпня «Леджонаріо» та «Альфредо Оріані» у складі флоту союзників вийшли в море, щоб доставити вантажі і боєприпаси на Корсику для італійських військ, які воювали проти німців. 18 серпня есмінці доставили 30 т боєприпасів та 200 британських командос в Аяччо.
У 1944 році есмінець пройшов серйозний ремонт.
У 1945 році взяв на борт 2 малі торпедні катери MTSM і 2 людино-торпеди «Черіот», а також на буксир — торпедний катер «MS-74», і вирушив до Генуї. Метою операції було потоплення авіаносця «Аквіла». Повністю виконати задачу не вдалось, авіаносець залишився на плаву. Але він не міг більше використовуватись.
у 1946 році есмінець здійснив декілька походів у Східне Середземномор'я, в тому числі, в Александрію.
На початку 1947 року «Веліте» та «Леджонаріо» супроводжували інтерновані в Александрії італійські лінкори «Вітторіо Венето» та «Італія» під час їх повернення в Італію.
У вересні 1947 року есмінець був виведений в резерв. За рішенням Паризької мирної конференції він разом з трьома іншими есмінцями був переданий Франції як репарація. 9 серпня 1948 року корабель був виключений зі складу флоту, йому було присвоєна тимчасова назва «L6».
15 серпня 1948 року в Тулоні есмінець був переданий ВМС Франції. Він отримав назву «Дющаффо» (фр. Duchaffault)[2].
Корабель практично не був введений у стрій. У 1954 році він був виведений в резерв, і у 1956 році зданий на злам.
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.