Євге́н Я́кович Ве́́сник (рос. Евгений Яковлевич Весник ; 15 січня 1923 (19230115 ) , Петроград , РРФСР — 10 квітня 2009 , Москва , Росія ) — радянський і російський актор театру та кіно , театральний режисер , майстер художнього слова (читець), публіцист , автор низки сценаріїв для радіо і телебачення. Народний артист СРСР (1989).
У Вікіпедії є статті про інших людей із прізвищем
Веснік .
Коротка інформація Весник Євген Якович, Народився ...
Весник Євген Якович Зображення Народився 15 січня 1923 (1923-01-15 ) Петроград , РСФРР , СРСР Помер 10 квітня 2009 (2009-04-10 ) [1] (86 років) Москва , Росія інсульт Поховання Троєкуровське кладовище Національність росіяни [2] Громадянство СРСР Росія Діяльність кіноактор , театральний режисер , кінорежисер , сценарист , актор театру , офіцер , письменник , актор , публіцист Alma mater Вище театральне училище імені М. С. Щепкіна (1948 )Заклад Московський драматичний театр імені К. С. Станіславського , Московський академічний театр сатири , Державний академічний Малий театр Росії і Московський драматичний театр «Сфера» d Роки діяльності 1948 — 2009 Батьки Веснік Яків Ілліч IMDb nm0895256
Нагороди та премії
Закрити
Батько, Яків Ілліч Весник (1894—1937), колишній червоний комісар, особистий друг Серго Орджонікідзе , перший директор заводу «Криворіжсталь» , убитий у тюрмі НКВД СРСР (1937 ). Мати — в'язень концтаборів ГУЛАГ СРСР.
Учасник німецько-радянської війни з червня 1942 року. Закінчив війну лейтенантом , ад'ютантом командира 5-ї гвардійської гаубичної артилерійської бригади 2-ї гвардійської артилерійської дивізії прориву РГК.
Після війни вступив до театрального училища імені М. С. Щепкіна, яке закінчив у 1948 році й прийшов до московського театру Станіславського. У 1954 році Є. Весник прийшов у театр Сатири.
У 1963 році перейшов до академічного Малого театру , де пропрацював до 1992 року.
У кіно знімався з 1955 року, дебютував у Сергія Юткевича в «Отелло» у ролі Родріго. Знявся у кількох десятках картин. Серед них: «Сім стариків і одна дівчина», «Трембіта» , «Вас викликає Таймир» , «Офіцери», «Кажан», «Пригоди Електроніка».
Окрім акторської роботи в біографії Євгена Весника були режисерські роботи в театрі, також він написав низку сценаріїв для радіо і телебачення, опублікував низку книг («Абракадабри», «Задушевні бесіди з сніжною людиною», «Дарую, що пам'ятаю»).
Нагороджений російським орденом «За заслуги перед Вітчизною» IV ступеня (1998), радянськими орденами Вітчизняної війни 2-го ступеня (06.04.1985), Червоної Зірки (28.02.1945), багатьма медалями , у тому числі двома «За відвагу» (28.06.1944, 10.06.1945).
У 1989 році став народним артистом СРСР .
1955 — Отелло — Родріго
1955 — Урок життя — Петро Замковой
1956 — Справа № 306 — Петро Іванович Грунін, економіст з Новосибірська
1956 — П'ять днів (короткометражний) — Громов
1956 — Старий Хотабич — постовий міліціонер
1957 — Нічний патруль — розтратник
1959 — Оголена зі скрипкою (фільм-спектакль) — репортер Клінтон Премінджер
1960 — Стрибок на зорі — відвідувач кафе
1961 — Відрядження — представник обкому партії
1962 — Інтерв'ю у весни (фільм-спектакль) — Давид Іванович Медакін
1962 — Спадкоємці Рабурдена (фільм-спектакль) — Рабурден
1962 — Яблуко розбрату — Ілля Григорович Руденко
1963 — Стежки-доріжки — Тимофій Остапович Воронюк
1964 — Звичайне диво — мисливець
1964 — Пригоди Толі Клюквіна — Малінін
1964 — Світло далекої зірки — Афанасій Петрович Симонюк
1964 — Слід в океані — Іван Прокопович Єльцов
1965 — Іноземка — професор
1965 — Перекличка — Вася
1965 — Мандрівник з багажем — Іван Сергєєв, попутник в поїзді
1965 — Погоня — рибалка
1965—1983 — Фитиль (короткометражний)
1966 — 12 могил Ходжи Насреддіна — професор Цвєтков
1966 — Як солдат від війська відстав — оповідач
1966 — Коли грає клавесин (короткометражний) — професор правознавства
1966 — Кола Брюньйон (фільм-спектакль) — Кола Брюньйон
1967 — Ми — чоловіки (фільм-спектакль) — Філліпс
1967 — Зниклий чиновник (фільм-спектакль)
1967 — Сильні духом — Ворончук
1967 — Я Вас любив … — Павло Голіков
1968 — Експеримент доктора Абста — американський військовий моряк Джаба
1968 — Нові пригоди невловимих — полковник з величезним чолом
1968 — Сім старих та одна дівчина — директор спорткомплексу
1968 — Трембіта — Богдан Сусик, колишній дворецький графа
1968 — Угрюм-ріка — пристав Федір Степанович Амбреев
1970 — Валерка, Ремка + ... — Євген
1970 — Вас викликає Таймир — Іван Іванович Цеглярів
1970 — Вибух уповільненої дії
1970 — Пригоди жовтої валізки — диспетчер польотів в аеропорту
1971 — Червона заметіль — Балабан
1971 — Офіцери — фельдшер
1972 — Записки Піквікського клубу (фільм-спектакль) — Уордль
1972 — Невідомий, якого знали всі
1972 — П'ятдесят на п'ятдесят — травматолог-хірург
1972 — Дивак з п'ятого «Б» — дільничний лікар
1973 — Нейлон 100 % — Єгор Мотовилін
1973 — Найостанніший день (фільм-спектакль) — Бизін
1973 — Найсильніший — Халіф / Візир
1973 — Розумні речі — книгоноша / Посол
1974 — Сторінками Сатирикону-2 (фільм-спектакль) — підлеглий
1974 — Три дні в Москві — Андрій Петрович Потапов
1974 — Єралаш (випуск № 109 — «Віщий сон») — директор школи
1975 — Хвилі Чорного моря — шпік «Вусатий»
1975 — Це ми не проходили — Іван Андрійович — головний архітектор, керівник інституту
1975 — У мене є лев — директор цирку Герман Олексійович
1976 — Ну, публіка! (Фільм-спектакль) — начальник станції
1977 — Весь світ в очах твоїх… — Павел Іванович
1977 — Сторінками «Блакитної книги» (фільм-спектакль) — оповідач
1977 — Рідні — Іван Захарович Засекін
1978 — Кажан — прокурор Амедей
1978 — По вулицях комод водили — директор гастроному Мурін
1978 — Засіб Макропулоса (фільм-спектакль) — Гаук-Шендорф
1979 — Бабусі надвоє сказали... — директор цирку Юрій Сергійович
1979 — Мамуре (фільм-спектакль) — Антуан
1979 — Пригоди Електроніка — вчитель математики Таратар
1979 — Сьогодні і завтра — Євген Якович Юраш
1979 — Тема — Пащин Ігор Іванович
1980 — Мільйони Ферфакса — верховний комісар поліції
1980 — Сьома п'ятниця — голова колгоспу Курбоналієв
1980 — Скандальна подія в Брікміллі — член міського правління Хардейкр
1980 — Таємниця Едвіна Друда (фільм-спектакль) — Сапсі
1981 — Пора червоних яблук — Халіл
1981 — Хочу, щоб він прийшов — Валерій Павлович
1982 — Чародії — голова комісії
1983 — Вільний вітер — комісар
1984 — Берег його життя — фінансист
1985 — Ревізор (телеспектакль) — городничий Антон Антонович Сквозник-Дмухановський
1986 — Десь гримить війна — начальник станції Корольов
1986 — Рік теляти — професор
1986—1987 — Кінець світу з подальшим симпозіумом — Мілтон Грінблатт
1987 — Одного разу збрехавши… — батько Олександра
1988 — Іван (фільм-спектакль) — Дудник
1989 — Філіпп Траум — доглядач княжого замку Брандт
1990 — Аферисти — лектор
1990 — Червоне вино перемоги — фотограф
1990 — Шапка — Соломон Овсійович Фішкин
1991 — Дій, Маню! — Євген Данилович
1991 — Злочин лорда Артура — гер Вінкелькопф — виробник бомб
1992 — Аляска, сер! — пан Ісаак
1992 — На Дерибасівській гарна погода, або На Брайтон-Біч знову йдуть дощі — радист Моня
1992 — Ноїв Ковчег
1992 — Тьма
1993 — Пістолет з глушником — «Пастух»
1994 — Майстер і Маргарита — доктор в психлікарні
1995 — Ширлі-мирлі — доктор Цітін
1999 — Білий танець — дитячий лікар
Озвучування
1958 — Перша скрипка
1959 — Пригоди Буратіно — папа Карло
1962 — Чудовий сад
1965 — Світлячок № 6
1967 — чаклун-Коваль
1967 — Машинка часу — Паша-паша
1967 — Межа
1967 — Раз-два, дружно!
1967 — Чесне крокодільское — доктор Лев
1968 — Кіт у чоботях — король
1969 — Дід Мороз і літо
1969 — Примхлива принцеса — жебрак
1970 — Кентервільський привид — американець
1971 — Три Банана
1972 — Коник Зелений — Жук
1972 — Коля, Оля і Архімед
1974 — З миру по нитці — начальник команди Пень-колода
1978—1980 — Наш друг Пишичитай — Пишичитай
1981 — Пес у чоботях
1982 — Пригоди чарівного глобуса, або Витівки відьми — чаклунка
1984 — Горщик каші
1984 — Як щеня вчилося плавати рак
1984 — Муфтик, Півчеревичок і Мохобородько
1988 — Довірливий Дракон
1988 — Домовик і господиня — домовик
1988 — Як мишеня пішло в школу — ворон
1993 — Сільський водевіль
1994 — Ах, ці жмурки!