Loading AI tools
З Вікіпедії, вільної енциклопедії
Бучацький[6][7] Ян[8] (іноді Іван Бучацький, Ян Литвиновський[9]) гербу Абданк (бл.1400 — між 19 лютого 1451/25 травня 1454[10]) — шляхтич, урядник в Галичині, що належала Королівству Польському, представник роду Бучацьких.
![]() | Частина інформації в цій статті застаріла. (червень 2018) |
Ян Бучацький | |
---|---|
Jan Buczacki | |
Псевдо | Іван Бучацький, Ioanne Buczaczski de Lythwynow[1] |
Народився | 1400 |
Помер | між 14 липня 1453[2]/25 травня 1454[3] |
Підданство | Корона Польська ![]() |
Національність | поляк |
Діяльність | військовик, урядник, меценат |
Посада | староста перемиський[4] теребовлянський[5] |
Конфесія | католик |
Рід | Бучацькі |
Батько | Міхал Бучацький з Підгаєць |
Мати | Ельжбета з Яричева, Княгиничів, Підгаєць гербу Сулима |
У шлюбі з | Ядвіґа з Бережан |
Діти | Ян, Анна |
![]() | |
Старший син подільського воєводи, галицького старости і каштеляна Міхала Бучацького з Підгаєць та його дружини Ельжбети Княгиницької з Підгаєць, сестри галицького каштеляна Яна[11] Влодковича[12] з Княгиничів[11] (Яричева, Кукільників; Яричовскої, або Княгиницької[13]).
1434 року згаданий як теребовлянський староста[11]. Після загибелі батька в 1438 р. з малолітніми братами і матір'ю-вдовою перебував під опікою стрийка Міхала «Мужила» Бучацького (до 1444) та вуя — галицького каштеляна Яна Влодковича (Княгиницького) (до 1445). Досягнувши повноліття[джерело?], у січні 1445 році перейняв опіку над молодшими братами[14].
Незважаючи на участь у конфедерації Спитка з Мельштина, став старостою теребовельським з жовтня 1439, а у травні того ж року разом з братом Міхалом, теж конфедератом, отримали від короля Казимира IV Яґеллончика запис 300 гривень, забезпечених на Тлумачі[15][16] 1441 р. в Галичі видав грамоту, якою зобов'язався виплатити руському (львівському) воєводі Пйотрові Одровонжу 300 польських гривень[17]. Як судовий засідатель, згадується в найдавніших записках львівських судів 1440—1456 років з 14 березня 1443 р. по 14 травня 1453 р. За часів його батька у Литвинові існувало дерев'яне укріплення — Fortalicjum. 1448 року надав фундаційну грамоту на закладення у Литвинові костелу.
14 липня 1453 р. його інтереси під час засідання львівського суду представляв Ян Ширменський[18]. Помер або загинув між 14 липня 1453 р. та 25 травня 1454 р. (цього дня розглядався позов львівського латинського архиєпископа Григорія Сяноцького до вдови Яна Бучацького — Ядвиґи з Бережан (Литвинівської))[19].
Був одружений з Ядвиґою Цебровською[20] з Бережан та Божикова[21] (другий чоловік — Грицько Кердейович), у шлюбі з якою народились:
1448 року провів остаточний поділ родових маєтностей, отримав, зокрема, Литвинів, тому став підписуватися Литвинівський[14]. Володів селами Богородчани, Хриплин, Черніїв,[29] як найстарший з синів мав успадкувати Чешибіси (тепер Єзупіль)[30]. 1453 року від стрийка М. Мужила набув Библо[11] (тодішній Галицький повіт[31]).
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.