Loading AI tools
село в Україні, у Донецькій селищній громаді Ізюмського району Харківської області З Вікіпедії, вільної енциклопедії
При́шиб — село в Україні, у Донецькій селищній громаді Ізюмського району Харківської області. Центр Пришибського старостинського округу, до складу якого також входять селище Покровське і село Явірське. Населення села становить 2132 осіб.
село Пришиб | |
---|---|
Країна | ![]() |
Область | Харківська область |
Район | Ізюмський район |
Громада | Донецька селищна громада |
Код КАТОТТГ | UA63040070070094854 |
Облікова картка | Пришиб |
Основні дані | |
Засноване | 1682[1] |
Населення | 2 132 |
Площа | 1,919 км² |
Густота населення | 1 111 осіб/км² |
Поштовий індекс | 64223 |
Телефонний код | +380 5749 |
Географічні дані | |
Географічні координати | 49°30′42″ пн. ш. 36°44′56″ сх. д. |
Середня висота над рівнем моря |
92 м |
Водойми | Балаклійка |
Відстань до обласного центру |
83,8 км |
Відстань до районного центру |
11,4 км |
Місцева влада | |
Адреса ради | 64250, Харківська область, Ізюмський район, селище Донець, вул. Центральна, 40 |
Карта | |
Мапа | |
![]() | |
|
Село виникло 1682 року і входило до Ізюмського козачого полку. Кілька поколінь знаходилось під управлінням роду Данилевських. Церква і маєток були зруйновані після Жовтневої революції. Сотні мешканців села загинули під час Голодомору (1932—1933) і Німецько-радянської війни (1941—1945). Пришиб був центром радгоспу «Орджонікідзевський» і Пришибської сільської ради. Село сильно постраждало від російських обстрілів під час російського вторгнення в Україну (2022).
Відомою памʼяткою Пришиба є памʼятник на могилі письменника Григорія Данилевського (1829—1890), який понад 40 років жив і працював в селі.
Село Пришиб лежить на річці Крайня Балаклійка. За 6 км протікає річка Сіверський Донець. На відстані менш як 1 км розташоване селище Покровське та село Явірське.
Назва пов'язана з діалектним словом «приши́б», яке може означати: 1) «яр при крутому повороті річки»; 2) «місце удару течії»; 3) «корабельна пристань»[2].
За деякими джерелами, в перші роки існування села паралельно з назвою Пришиб використовувалась інша назва — Новий Перекоп. Цю назву пов'язували з ровом (перекопом), зробленим біля села[3].
Село було засноване 17 (27) лютого 1682 року[4] переселенцями з Правобережної України, яка на той час перебувала під владою Речі Посполитої[5]. Воно входило до Ізюмського козачого полку[6].
На початку XVIII століття в селі вже був храм із двома престолами - на честь пророка Даніїла та Святої Варвари. У 1709 році Петро I під час поїздки з Азова до Полтави зупинявся в Пришибі у сотника Данилевського і подарував Пришибській дзвіниці два дзвони[3].
Станом на 1732 рік село складалось з 54 дворів і налічувало 80 хат[6].
До 1741 року будівля церкви занепала, і невдовзі було збудовано новий деревʼяний храм. Кам'яний храм закладено 1802 року, а закінчено 1817 року[3].
Понад 40 років в селі жив і працював письменник Григорій Данилевський (1829—1890). Він помер в Санкт-Петербурзі, а похований був в Пришибі[5].
Село входило до Андріївської волості Зміївського повіту Харківської губернії Російської імперії.
В грудні 1917 року в селі була встановлена радянська влада[5]. Церкву і маєток після революції розібрали на цеглу[7].
Під час Голодомору 1932—1933 років загинули 208 мешканців села[8].
Під час Німецько-радянської війни 1941—1945 років, за Радянський союз воювали 350 мешканців села, 202 з них загинули, 157 нагороджені орденами й медалями. В Пришибі знаходиться братська могила, де поховані 106 радянських солдатів, які загинули в боях за село[5].
У 1962 році на могилі письменника Григорія Данилевського відкрили пам'ятник[5]. На відкриття приїжджали дочка письменника Олександра Григорівна й онучка Олена Родрігес[7].
В Період застою в селі розташовувалась центральна садиба радгоспу «Орджонікідзевський», названого на честь радянського діяча Серго Орджонікідзе. Тут діяла восьмирічна школа з заочними 9-м і 10-м класами, клуб на 250 місць, бібліотека, фельдшерсько-акушерський пункт, дитячі яслі, крамниця, їдальня, майстерня побутового обслуговування, поштове відділення[5].
2017 року, під час пожежі на складі боєприпасів у Балаклії в Пришиб евакуювали 2700 осіб із сусідньої Вербівки, яка знаходилась ближче до місця вибухів[9].
До 2020 село було центром Пришибської сільської ради Балаклійського району. Після адміністративно-територіальної реформи сільська рада була ліквідована, і Пришиб перейшов до обʼєднаної Донецької селищної громади, де він став центром Пришибського старостинського округу. До округу увійшли ті ж населені пункти, що входили до Пришибської сільської ради - селище Покровське і село Явірське. Того ж 2020 Балаклійський район був ліквідований, і Пришиб разом з усією Донецькою селищною громадою перейшов до складу Ізюмського району.
У 2022 році, під час російського вторгнення в Україну, кілька місяців біля села проходила лінія фронту. Село тривалий час перебувало під постійними російськими обстрілами, будинки й дороги зазнали значних ушкоджень[10], кілька мешканців загинуло від обстрілів[11]. Тільки у вересні 2022 року лінія фронту була відсунута від Пришиба в ході Слобожанського контрнаступу ЗСУ. Після цього в селі довелось ремонтувати дорожне покриття[10], дахи будинків[10][12], проводити капітальний ремонт будівлі ліцею[13].
Розподіл населення за рідною мовою за даними перепису 2001 року[14]:
Мова | Відсоток |
---|---|
українська | 88,88% |
російська | 10,74% |
інші/не визначилися | 0,38% |
Через село проходить автошлях Р 78, поблизу розташовані зупинні пункти Сезонна і Янківський Ізюмського напрямку Південної залізниці.
У селі похований відомий український письменник Григорій Данилевський[15].
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.