Loading AI tools
село в Україні, у Косівському районі Івано-Франківської області З Вікіпедії, вільної енциклопедії
Косма́ч — село в Україні, у Косівському районі Івано-Франківської області, адміністративний центр Космацької сільської громади. Одне з найдавніших поселень Гуцульщини, розташоване на річці Пістинька.
село Космач | |||||
---|---|---|---|---|---|
| |||||
![]() | |||||
Країна | ![]() | ||||
Область | Івано-Франківська область | ||||
Район | Косівський район | ||||
Громада | Космацька сільська громада | ||||
Основні дані | |||||
Засноване | 1412 | ||||
Населення | 6054 | ||||
Площа | 84,309 км² | ||||
Густота населення | 71,81 осіб/км² | ||||
Поштовий індекс | 78640 | ||||
Телефонний код | +380 3478 | ||||
Географічні дані | |||||
Географічні координати | 48°20′01″ пн. ш. 24°49′08″ сх. д. | ||||
Водойми | Пістинька | ||||
Місцева влада | |||||
Адреса ради | 78640, Івано-Франківська обл., Косівський р-н, с. Космач, вул. Шевченка, 4 | ||||
Карта | |||||
Мапа | |||||
![]() | |||||
|
Перша письмова згадка про село датується 1412 роком. У селі було відкрито першу на Гуцульщині читальню «Просвіти». Тут були відомі в Галичині підприємства з видобутку озокериту.
Серед гуцульських сіл Космач — найбільше; один із центрів мистецтв та ремесел Гуцульщини. Одне з найбільших за кількістю населення та найбільше за площею село в Україні. У селі діють сім загальноосвітніх шкіл та школа мистецтв.
На північному заході від села бере початок річка Збанулець, права притока Прутця Чемигівського.
Перша письмова згадка про Космач датується 1412 роком.
Науковці стверджують, що село отримало назву від першого поселенця, який мав космате волосся чи ім'я Косма. Народні легенди оповідають, що першим мешканцем Космача був чоловік, який називався Космачук.
Десь під кінець XIII ст. прибув у гори один чоловік із жінкою та сином. Згадана родина втекла зі Снятина, бо чоловік посварився з паном і заслужив велику кару. Щоб уникнути її, сім'я мала переховуватись у Карпатах, і вибрала місце, де збігалися три річки в одну. Таким чином тут, між горами, поселилися перші мешканці, які називались Іван, Анна та їх син Іванко. Саме цього першого жителя називали Іван Косматий. Чи він мав таке прізвище, а чи від того, що він мав велике кучеряве волосся — цього літописець не міг з'ясувати, проте син першого мешканця звався Іван Космачук. Існує думка, що від цього і пішла назва Космач.
Другий поселенець утік з Молдавії, теж за якийсь вчинок. Мандруючи по горах, натрапив на першу оселю Косматого Івана. Цей молдован назвав себе Діорді, жінку звали Єлена, дочку Ганна. Він поселився перший раз на горі, яку назвав «Сиглін», але скоро покинув своє помешкання, бо тут не було річки. Діорді з родиною поселився на гарному горбочку біля річки, та назвав цей горбок «Мончіль».
Ще в одній легенді говориться, що першими поселенцями Космача були молоді купці з Італії. Їздили вони до Київської Руси через Карпати. Між стрімкими горами, серед землі смерекових лісів, збудували вони хатинку, у якій зупинялися на нічліги тому, що довкола не було ні міст, ні сіл. Одного разу двоє сміливців Джульєта і Нікос залишилися зимувати в горах. Наступного літа купці знову їхали до Києва і завітали на відпочинок до своїх краян і були здивовані, що вони вижили в таких суворих обставинах. До того ж у них народилися двійнята, які дістали поетичні назви Акра і Ґрегіт. В їх честь залишились назви вершин. До молодого подружжя приєдналося ще кілька відважних і в карпатських горах появилося поселення, яке назвали Завоєли, тобто місце, яке люди відвоювали (завоювали) від природи для свого села.
У 1939 році Космач, як і всю Галичину, захопила Червона армія. Самоврядна громада Космач Коломийського повіту після 73-річного існування перетворена на сільраду. Сталінські репресії відбилися на долі сотень космачан. Наростав народний опір проти терору окупантів. У Космачі в роки Другої світової війни міцно закріпилися сили Української Повстанської Армії. Наприкінці вересня 1943 р. переможний успіх у боротьбі з німцями отримала чота УНС «Скуби». Вона на дорозі Космач–Коломия організувала засідку, до якої потрапило чотири вантажівки з німцями. У перехресному вогні гітлерівці, за українськими даними, втратили до сімдесяти осіб убитими[1]. 5 жовтня 1943 р. вояки вишкільного табору УПА вели бої з німцями на полонинах Поляниця, Кутарів, Явірник і Кучарки. Ворог відступив, залишивши 20 убитих і 20 поранених.[2]
У 1944 році було проголошено Космацьку незалежну республіку. Взимку 1944—1945 років село обороняли дев'ятнадцять сотень УПА. Після захоплення села енкаведистами в січні 1945 року був розміщений гарнізон МВС (500 чол.), на село здійснили наскок відділи Коломийського та Станиславівського відтинків УПА (1200 чол.). Знищено автоколону з 12 машин та біля 300 більшовиків[3]. 3 лютого курені «Скажені» (командир Павло Вацик «Прут»), «Гайдамаки» і «Карпатський» вели оборону Космача, а курінь «Скажені» та дві сотні «Гайдамак» почали контрнаступ і знищили близько 80 карателів[4].
7 червня 1946 року указом Президії Верховної Ради УРСР хутір Сигли Космацької селищної ради Яблунівського району перейменовано на хутір Міжгір'я.[5]
За даними облуправління МГБ у 1949 р. у Яблунівському районі підпілля ОУН найактивнішим було в селах Космач і Стопчатів.[6]
У вересні 1953 року прийшли з повинною космацькі підпільники «Чумак» — Палій Сіреджук і «Лисок» — Федір Мельничук. Обох їх радянська влада репресувала. За колючі дроти потрапив і Микита Семчук — «Хмара», який останнім із жителів Космача добровільно склав зброю у грудні 1953 року, та захоплений МГБ у березні 1953 року «Веселий» — Дмитро Палійчук[7].
21 листопада 1956 року смт Космач (смт з 1940[8]) Яблунівського р-ну[9] віднесено до розряду сіл.[10]
Після закінчення війни сотні космачан опинилися на еміграції в Канаді, США, Бразилії, Венесуелі, Великій Британії, Німеччині, Франції, Австралії та в концтаборах Росії та Казахстану. В концтаборах відбували строки жителі Космача: Петро Палійчук з родиною, Василь Пожоджук, Юра Линдюк, Параска Боб'як, Петро Варцаб'юк, Олекса Костюк, Олена та Іван Мохначуки, Марія Варцаб'юк, вчителька з Завоєлів Анна Никорович, Параска Вагелюк, Іван Карп'юк з родиною і десятки-десятки інших. Тут було арештовано і вивезено на каторгу історика Валентина Мороза, а згодом і космацького священика о. Василя Романюка. Отця Василя Романюка — вже після звільнення з ув'язнення — було висвячено в Космачі на владику Ужгородського і Хустського. А невдовзі єпископ Володимир Романюк був обраний Патріархом Київським і всієї Руси-України.
21 січня 1990 року, коли в Україні спостерігалося піднесення руху за перебудову, гуцули Космача стали в живий ланцюг на трасі «Житомир—Київ» у День злуки всіх українських земель.
У селі загинув легендарний ватажок опришків Олекса Довбуш: тут поставлено йому пам'ятник, а Михайло Дідишин на своєму подвір'ї збудував музей Довбуша. Справу Довбуша, який і організував загін опришків із космацьких гуцулів, щедро жертвував на будову та й сам брав участь у будівництві в Космачі церкви святої Параскевії, — продовжував цю справу, уродженець Космача, Федір Бойчук. У Космачі згодом значних поневірянь зазнали віряни греко-католики: було спалено церкву Преподобної Параскевії.
Хата-музей, де знаходиться приватна колекція Любові Варцаб'юк. Експозиція розміщена в трьох залах.
Перша кімната розповідає про історію села Космач з сивої давнини. Зібрані матеріали про побудову церков; товариства, які тут діяли; фотодокументи О. Новаківського.
Наступна експозиція присвячена життю та діяльності патріарха Володимира, у миру — Василя Романюка. Він у 1968—1972 рр. служив у церкві Петра і Павла. Також тут подається історія космацьких церков та церкви села Акрешори. Представлені ікони, церковні речі. Є куток, присвячений В. Чорноволу, який був хрещений патріархом Володимиром та документи про шестидесятників, що приїжджали у Космач.
В третьому залі представлена експозиція сучасного космацького одягу і ткацтва. Також зібрана колекція писанок, предметів побуту.
Зі смертю Любові Варцаб‘юк музей припинив своє існування
У селі відкритий унікальний музей О. Довбуша, заснований на колекції збирача й фотографа Михайла Дідишина. Музей працює в тій самій старій хаті, де отаман опришків був смертельно поранений.
З 1999 року в селі Космач успішно діє відділення боротьби дзюдо (тренер Боб'як Дмитро Іванович, майстер спорту України). Найкращі вихованці — призери першості України: Гаврилюк Богдана, Вінтоняк Василь, Рибчук Юрій, Рибчук Анатолій.
У 1970-х рр. в селі діяла секція вільної боротьби, тренер — Кравчук Дмитро Дмитрович (зараз суддя національної категорії). Найкращі борці вільного стилю-призери першості України: Зварич Василь, Палійчук Василь, Кушнірчук Петро та інші.
Лижні перегони — призер першості України Горганюк (тепер Данилів) Ганна Дмитрівна.
Футбол — призер першості України — Боб'як Микола Миколайович.
Коли сталася трагедія в Чорнобилі, космацький народний ансамбль пісні і танцю їздив туди з концертами для ліквідаторів наслідків Чорнобильської катастрофи.
Хор космацької церкви Петра й Павла[11] співав Службу Божу у Володимирському соборі в Києві.
На Першому міжнародному з'їзді писанкарів у 1992 році було прийнято ухвалу, у якій наголошувалося: «З'їзд також звертається до відповідних служб президентської адміністрації Івано-Франківської області з проханням сприяти відкриттю в с. Космач Косівського району Школи українського народного мистецтва з розширеною спеціалізацією — «писанкарство», «вишивка», «ткацтво»».
Численні делегації космачан брали участь у роботі Першого всеукраїнського конгресу писанкарів (1992 р.), представляли мистецтво Космача на багатьох етнографічних ярмарках, фестивалях і виставках декоративно-прикладного мистецтва. Космач відомий всьому світові своїми писанками, вишивками, народною ношею, звичаями та обрядами, майстрами музичних інструментів.[12][13] Сьогодні в Космачі працює кілька сотень майстрів декоративно-прикладного мистецтва.
В селі є дві пам'ятки архітектури:
Історія Космача тісно пов'язана з біографією Олекси Новаківського, Михайла Мороза, Григорія Смольського, Святослава Гординського, Едварда Козака, Степана Луцика, Ольги Рем, Антона Мороза, Мирона Левицького, Філарета Колесси, Ірини Вільде та інші. Тут працювали брати-різьбярі Боб'яки Василь та Юра.
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.