Казимјеж Функ[1] (пољ. /kaˈʑimiɛʐ ˈfuŋk/; Варшава, 23. фебруар 1884 — Њујорк, 20. новембар 1967)[2] је био пољски биохемичар јеврејског порекла.[3] Студирао је у Берлину и Швајцарској, где је коначно докторирао органску хемију на Универзитету у Берну. После доктората радио је прво у Пастеровом институту у Паризу (1904), у сарадњи са Емилом Фишером (1906), а касније је вршио експерименте у Листеровом институту у Лондону (1910). По избијању Другог светског рата трајно се преселио у САД. Генерално се сматра да је он био међу првима који су формулисали (1912. године) концепт витамина,[4] које је назвао „витални амини” или „витамини”.
Кратке чињенице Казимјеж Функ, Датум рођења ...
Казимјеж Функ |
---|
![Thumb](//upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/3/35/Casimir_Funk_01.jpg/220px-Casimir_Funk_01.jpg) |
|
Датум рођења | (1884-02-23)23. фебруар 1884. |
---|
Место рођења | Варшава, Руска Империја |
---|
Датум смрти | 20. новембар 1967.(1967-11-20) (83 год.) |
---|
Место смрти | Њујорк, САД |
---|
Образовање | Универзитет у Берну |
---|
|
Поље | биохемија |
---|
Институција | Пастер институт, Институт Листер, Функ Фондација за медицинска истраживања |
---|
Познат по | Истраживања о исхрани, формулисање концепта витамина |
---|
Затвори
Након што је прочитао чланак Холанђанина Кристијана Ајкмана који је указао да су особе које су јеле смеђи пиринач мање подложне бери-берију од оних које су јеле само потпуно млевени производ. Он је открио постојање витамина Б1 у смеђем пиринчу. Посветио је свој рад проучавању и изоловању дотада непознате супстанце нађене у смеђем пиринчу. Ултиматно је успео да изолује супстанцу 1912. године, и због тога што је супстанца садржала амино групу, назвао је витамин. Она је временом постала позната као витамин Б1 или тиамин. Касније је постао познат као витамин Б3 (ниацин),[5][6] иако је мислио да ће то бити тиамин (витамин Б1) и описао га као „анти-бери-бери-фактор”. Године 1911, објавио је свој први рад на енглеском о дихидроксифенилаланину. Функ је био сигуран да постоји више од једне супстанце као што је витамин Б1, и у свом чланку из 1912. за Journal of State Medicine, предложио је постојање најмање четири витамина: један који спречава бери-бери[7][8] („антиберибери“); један који спречава скорбут[9][10] („антискорбутик“); један који спречава пелагру[11][12][13] („антипелагрик”); и један за превенцију рахитис[14][15][16][17] („антирахитичан“). Након тога, Функ је 1912. објавио књигу са насловом „Витамини”, а касније те године добио је Бејтову стипендију за наставак истраживања.[18]
Витамин Б1 се углавном налази у житарицама и млеку. Функ је изнео претпоставку да се болести могу лечити витаминима, као што су рахитис, пелагра, целијакија, а скорбут се такође може излечити витаминима.[19] Од 1915. године почео је да ради за неколико америчких фармацеутских фирми са фокусом се на витаминске производе. Године 1923. у Варшави, Функ је спровео истраживање о хормонима, а 1928. године у Паризу усмерио је своју пажњу на полне хормоне. Године 1936. утврдио је молекуларну структуру тиамина и први је изоловао никотинску киселину (витамин Б3). Функ је такође вршио истраживања о дијабетесу, чиру и биохемији рака.
Функ је био рани истраживач проблема пелагре. Он је сугерисао да је промена у начину млевења кукуруза одговорна за појаву пелагре,[20] али у то време његов чланак није привукао много пажње.[21] Он је претпоставио постојање других есенцијалних хранљивих материја, које су постале познате као витамини Б1, Б2, Ц и Д. Функ је такође спровео истраживање хормона, дијабетеса, пептичких улкуса и биохемије рака. По повратку у Сједињене Државе, 1940. године постаје председник Функ фондације за медицинска истраживања. Последње године провео је проучавајући узроке неоплазми („канцера“).
Пољски институт за уметност и науку Америке[22] (PIASA) сваке године одаје признање пољско-америчким научницима наградом за природне науке Казимир Функ. Досадашњи добитници су били нобеловац Роалд Хофман, [[Aleksander Wolszczan]|Александар Волшчан]], Хилари Копровски, Петер Т. Волчански, Вацлав Шибалски, Збишек Даржинкевич и Беноа Манделброт.
Iłowiecki, Maciej (1981). Dzieje nauki polskiej (History of Polish Science). Warszawa: Wydawnictwo Interpress. стр. 177. ISBN 978-83-223-1876-8. Rosen, George, A History of Public Health, JHU Press (2015), p. 240
Just The Facts-Inventions & Discoveries, School Specialty Publishing, 2005
Bieganowski, P; Brenner, C (14. 5. 2004). „Discoveries of nicotinamide riboside as a nutrient and conserved NRK genes establish a Preiss-Handler independent route to NAD+ in fungi and humans.”. Cell. 117 (4): 495—502. PMID 15137942. doi:10.1016/s0092-8674(04)00416-7
. „Beriberi”. Genetic and Rare Diseases Information Center (GARD) – an NCATS Program (на језику: енглески). 2015. Архивирано из оригинала 11. 11. 2017. г. Приступљено 11. 11. 2017. „Scurvy”. GARD. 1. 9. 2016. Архивирано из оригинала 26. 1. 2017. г. Приступљено 26. 9. 2016. „Vitamin C”. Office of Dietary Supplements (на језику: енглески). 11. 2. 2016. Архивирано из оригинала 30. 7. 2017. г. Приступљено 18. 7. 2017. Ngan, Vanessa (2003). „Pellagra”. DermNet New Zealand (на језику: енглески). Архивирано из оригинала 9. 4. 2017. г. Приступљено 10. 6. 2017. Pitche P (2005). „Pellagra”. Santé. 15 (3): 205—08. PMID 16207585. „Rickets”. Genetic and Rare Diseases Information Center (GARD) – an NCATS Program (на језику: енглески). 2013. Приступљено 19. 12. 2017. Funk, Casimir (1912). „The etiology of the deficiency diseases. Beri-beri, polyneuritis in birds, epidemic dropsy, scurvy, experimental scurvy in animals, infantile scurvy, ship beri-beri, pellagra”. Journal of State Medicine. 20: 341—68.
SOROKA, WACŁAW W. (1976). „Professor Stanisław Kot: Scholar”. The Polish Review. 21 (1/2): 93—112. ISSN 0032-2970. JSTOR 25777374.
- Harow, Benjamin CASIMIR FUNK-Pioneer in Vitamins and Hormones. Dodd, Mead & Company, New York, N. Y., 1955. 209 pages.
- Biography
- Review of Harow's biography at pubmedcentral, pdf
- Biography at FAQs, nutrition accessed Dec 2006.
- Piro, Anna; Tagarelli, Giuseppe; Lagonia, Paolo; Tagarelli, Antonio; Quattrone, Aldo (1. 1. 2010). „Casimir Funk: His Discovery of the Vitamins and Their Deficiency Disorders”. Annals of Nutrition and Metabolism. 57 (2): 85—88. PMID 20805686. S2CID 9619130. doi:10.1159/000319165.
- Griminger, Paul (септембар 1972). „Casimir Funk--a biographical sketch (1884-1967)”. Journal of Nutrition. 102 (9): 1105—1113. PMID 4560436. doi:10.1093/jn/102.9.1105.
- "Funk, Casimir", Complete Dictionary of Scientific Biography, vol. 5, Detroit, Charles Scribner's Sons, 2008 pp. 208–9. Gale Virtual Reference Library. Web. 19 July 2012.
- Казимјеж Функ на сајту Internet Archive (језик: енглески)
- „Niacin”. Micronutrient Information Center, Linus Pauling Institute, Oregon State University, Corvallis, OR. 8. 10. 2018. Приступљено 16. 9. 2019.
- „Niacin Fact Sheet for Health Professionals”. Office of Dietary Supplements, US National Institutes of Health. 3. 6. 2020. Приступљено 29. 6. 2020.
- Hegyi J, Schwartz RA, Hegyi V (јануар 2004). „Pellagra: dermatitis, dementia, and diarrhea”. International Journal of Dermatology. 43 (1): 1—5. PMID 14693013. S2CID 33877664. doi:10.1111/j.1365-4632.2004.01959.x.
- „Why fortify?”. Food Fortification Initiative. 2017. Архивирано из оригинала 4. 4. 2017. г. Приступљено 4. 4. 2017.
- Jaconello P (октобар 1992). „Niacin versus niacinamide”. CMAJ. 147 (7): 990. PMC 1336277
. PMID 1393911.
- Kirkland JB (мај 2012). „Niacin requirements for genomic stability”. Mutation Research. 733 (1–2): 14—20. PMID 22138132. doi:10.1016/j.mrfmmm.2011.11.008.
- Silvestre, Ricardo; Torrado, Egídio (2018). Metabolic Interaction in Infection (на језику: енглески). Springer. стр. 364. ISBN 9783319749327. „Niacin or nicotinate, together with its amide form nicotinamide, defines the group of vitamin B3 complex”
- Krutmann, Jean; Humbert, Philippe (2010). Nutrition for Healthy Skin: Strategies for Clinical and Cosmetic Practice (на језику: енглески). Springer Science & Business Media. стр. 153. ISBN 9783642122644. „Niacin and niacinamide, respectively, make up the vitamin B3 complex”
- Flanders, Gretchen; Graves, Patricia; Rewers, Marian (7. 7. 2009). „Prevention of Type 1 Diabetes from Laboratory to Public Health”. Autoimmunity. 29 (3): 235—246. doi:10.3109/08916939908998537. „A part of the vitamin B3 complex, along with nicotinic acid, nicotinamide is rapidly metabolized to N-amide adenine dinucleotide (NAD)”
- Nattagh-Eshtivani, Elyas; Sani, Mahmood Alizadeh; Dahri, Monireh; Ghalichi, Faezeh; Ghavami, Abed; Arjang, Pishva; Tarighat-Esfanjani, Ali (јун 2018). „The role of nutrients in the pathogenesis and treatment of migraine headaches: Review”. Biomedicine & Pharmacotherapy. 102: 317—325. doi:10.1016/j.biopha.2018.03.059. „Niacin and nicotinamide are two of the various forms of the vitamin B3 complex.”