![cover image](https://wikiwandv2-19431.kxcdn.com/_next/image?url=https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/0/0e/Umidaderelativa.jpg/640px-Umidaderelativa.jpg&w=640&q=50)
Влажност
From Wikipedia, the free encyclopedia
Влажност ваздуха представља количину водене паре у атмосфери и један од најважнијих климатских елемената.[1] Од њене количине директно зависи појава падавина. Водена пара, гасовито стање воде, генерално је невидљиво за људско око.[2] Водена пара у атмосфери ефикасно апсорбује дуготаласно зрачење Сунца. Ваздух који садржи највећу могућу количину паре сматра се засићеним, ако пак дође до расхлађивања истог, он ће постати презасићен и настаће кондензација.
![Thumb image](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/0/0e/Umidaderelativa.jpg/640px-Umidaderelativa.jpg)
Влажност ваздуха зависи од температуре и притиска система од интереса. Иста количина водене паре резултира већом влажношћу у хладном ваздуху од топлог. Сродни параметар за прелазак водене паре у течно стање, при одређеној температури назива се тачка росе. Количина водене паре потребна за постизање засићења повећава се како температура расте. Како се температура честице ваздуха смањује, на крају ће доћи до тачке засићења без додавања или губитка водене масе. Количина водене паре садржане у узорку ваздуха може значајно да варира. На пример, узорак ваздуха у близини засићења може садржати 28 g (0,99 oz) воде по кубном метру ваздуха на 30 °C (86 °F), али само 8 g (0,28 oz) воде по кубном метар ваздуха на 8 °C (46 °F).
Широко се користе три примарна мерења влажности: апсолутна, релативна и специфична. Апсолутна влажност описује садржај воде у ваздуху и изражава се или у грамима по кубном метру[3] или у грамима по килограму.[4] Релативна влажност ваздуха, изражена у процентима, указује на тренутно стање апсолутне влажности у односу на максималну влажност при истој температури. Специфична влажност је однос масе водене паре према укупној маси влажног ваздуха.
Влага игра важну улогу за површински живот. За животиње које зависе од перспирације (знојења) ради регулације унутрашње телесне температуре, висока влажност смањује ефикасност размене топлоте смањењем брзине испаравања влаге са површина коже. Овај ефекат се може израчунати помоћу табеле индекса топлоте, такође познате као хумидекс.
Појам ваздуха који „задржава“ водену пару или је „засићен“ њиме често се помиње у вези са концептом релативне влажности. То, међутим, варљиво - количина водене паре која уђе (или може ући) у одређени простор на датој температури готово је независна од количине присутног ваздуха (азота, кисеоника итд). Заправо, вакуум има приближно једнак равнотежни капацитет да задржи водену пару као иста запремина испуњена ваздухом; оба су дата равнотежним притиском паре воде[5] на датој температури.[6][7][8][9] Постоји врло мала разлика, која се може занемарити у многим прорачунима уколико се не захтева велика тачност.