From Wikipedia, the free encyclopedia
Предузетник (енгл. ) је правна форма организовања привредног друштва од стране једног физичког лица, ради обављања делатности у циљу стицања добити. Предузетник је пословно способно физичко лице, никако правно лице, које за обавезе предузећа одговара целокупном сопственом имовином. Једно физичко лице може бити предузетник у више организованих индивидуалних предузеће.[1]
У српском језику термин предузетник практично означава два различита појма:
У Републици Србији услов за обављање делатности у форми предузетника је подношење пријаве и упис у прописани регистар- Агенција за привредне регистре Републике Србије.[1] Овако организовано предузеће у Републици Србији се регулише у законима који регулишу рад привредних друштава, Закон о привредним друштвима[2], и делимично у грађанском закону, Закон о облигационим односима.[3]
Да би предузетник започео обављање своје пословне делатности мора да испуни одређен низ корака[4] који ће бити описани на примеру неких земаља Европе.
Кораци за покретање обављања пословне делатности у Италији[5] су:
Кораци које је неопходно обавити приликом започињања посла у Немачкој[6] су:
Приликом започињања посла у Русији[7] предузимају се следећи кораци:
Индивидуално предузеће карактерише одсуство посебне правне структуре и правне независности самог предузетника од предузећа. Предузетник се идентификује са својим предузећем. Он је дужан да обезбеди све елементе потребне за функционисање предузећа, као што су рад (ради сам или са још неким запосленим), капитал (сам финансира или се помаже зајмом) и управљање (по правилу, сам). Предузетник има сва овлашћења власника од тренутка оснивања, обавља делатност привредног друштва и убира резултате, али сноси и ризик сопственог пословања. Самим тим, овакав тип оранизације је захтеван са становиштва улога, одговорности и ризика. Овако организовано предузеће највише одговара потребама малих предузећа.
Кумулативне претпоставке нужне за појам предузетника су:
Предузетник обавља делатност под пословним именом. Пословно име се уписује у регистар, а ако једно физичко лице има више тако организованих предузећа у истом локалитету, онда пословно име мора садржати и неки посебан идентификациони знак. Пословно име предузетника обавезно садржи име и презиме предузетника, опис претежне делатности, ознаку „предузетник“ или „пр“, седиште и адресу. Седиште привредног друштва је место из кога предузетник управља свим пословима. У складу са законом, делатност се може обављати и ван седишта (тзв. издвојено место), али и на неком другом месту, ако је то по природи саме делатности или по позиву странке.
Поред пословног имена, седишта и делатности, предузетник регистрје и свој матични број и порески идентификациони број.[2]
Предузетник одговара лично и неограничено целом својом имовином за обавезе које настану из обављања делатности. У случају да предузетник не може да измири обавезе према повериоцима, целокупна његова имовина се може запленити за отплату дугова, сем одређеног минимума који свака држава законом утврђује.[8]
Предузетник може, писаним овлашћењем, поверити обављање послова пословно способном физичком лицу(пословођи). Пословођа мора бити запослен код предузетника и он овим овлашћењем добија својство законског заступника. Пословођа може обављати само послове који су му дати овлашћењем.[2][3]
Обављање делатности предузетника може престати:
Предности ове форме организовања привредног друштва су:
Недостаци:
Неки од најуспешнијих познатих предузетника су:
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.