историјска професија; штитоноша или оклопник витеза From Wikipedia, the free encyclopedia
Штитоноша (енгл. , фр. , ) је историјски термин који означава други степен у војничком образовању младог племића на путу до звања витеза, најчешће од четрнаесте до двадесет и прве године. Овај степен образовања у западној и средњој Европи у доба развијеног феудализма (11-15. век) био је еквивалентан звању калфе код младића који су учили занат код мајстора у градовима, док је нижи степен пажа одговарао звању шегрта.[lower-alpha 1] У Великој Британији, ово звање се још и данас[lower-alpha 2] користи, као титула нижег земљопоседничког племства (испод барона и витезова).
Као посебан, феудални војни сталеж (лат. - војници) у западној Европи, витештво се јавило још у раном феудализму, у Франачкој држави, а свој пуни развој достигло је у 11-13. веку. У витешки сталеж пријем је обављан по посебним правилима, након завршеног војничког образовања код неког старијег племића или витеза, након што је кандидат провео одређени број година у служби (обично 7 година као паж и још 7 као штитоноша). Врло ретко је је витез могао постати и истакнути ратник који није био племићког порекла.[1]
Већ од седме године синови племића и витезова примани су у дворску службу или код неког витеза као пажеви. У замену за своју службу, добијали су стан и храну и стицали војничко и дворско образовање. Са 14 година постајали су оружоноше или штитоноше, а са 21 предлагани су за проглашавање витезовима.[1]
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.