From Wikipedia, the free encyclopedia
Fosfor(V)-oksid je neorgansko jedinjenje sa molekulskom formulom P2O5. On je anhidrid fosforne kiseline, H3PO4, pa spada u klasu kiselih oksida.
Fosfor pentoksid | |
---|---|
![]() |
![]() |
![]() | |
Drugi nazivi | Difosfor pentoksid fosfor(V) oksid fosforni anhdrid Tetrafosfor dekaoksid Tetrafosfor dekoksid |
Identifikacija | |
CAS registarski broj | 1314-56-3 ![]() [16752-60-6] (P4O10) |
PubChem[1][2] | 14812 |
ChemSpider[3] | 14128 ![]() |
ChEBI | 37376 |
RTECS registarski broj toksičnosti | TH3945000 |
Jmol-3D slike | Slika 1 |
Svojstva | |
Molekulska formula | O10P4 |
Molarna masa | 283.89 g mol−1 |
Agregatno stanje | beli prah |
Gustina | 2,39 g/cm3 |
Tačka topljenja |
340 °C, 613 K, 644 °F |
Tačka ključanja |
360 °C (sublimira) |
Rastvorljivost u vodi | egzotermna hidroliza |
Napon pare | 1 mmHg @ 385 °C |
Opasnost | |
Podaci o bezbednosti prilikom rukovanja (MSDS) | MSDS |
EU-klasifikacija | nije na listi |
NFPA 704 | |
Ukoliko nije drugačije napomenuto, podaci se odnose na standardno stanje (25 °C, 100 kPa) materijala | |
Infobox references |
P2O5 kristališe u više oblika. Najpoznatiji je upravo onaj prikazan desno, P4O10. Ta kristalna rešetka je heksagonalna, ali nije gusto pakovana. Van der Valsove sile kod nje su slabe. Gustina te rešetke je 2,30 g/cm3. Na 423 °C ključa, ukoliko se jače zagreva, sublimisaće. Amorfan oblik je staklasti, a nastaje spajanjem više različitih rešetki.
Fosfor(V)-oksid se dobija sagorevanjem fosfora u prisustvu dovoljne količine kiseonika.
U dvadesetom veku, ovaj oksid je bio korišćen za dobijanje čiste koncentovane fosforne kiseline. Pri termičkom procesu, P2O5 dobijen sagorevanjem se rastvarao u razblaženoj fosfornoj kiselini da bi nagradio koncentrisanu. Dehidratacija fosforne kiseline za dobijanje ovog oksida nije praktičnač zbog toga što će se metafosforna kiselina (HPO3) razložidi pre no što izgubi vodu.
Ovaj oksid je dobar dehidratacioni reagens kao što pokazuje egzotermna priroda njegove hidrolize.
Ipak, njegova sposobnost isušivosti je ograničena zbog njegove težnje da stvori zaštitni viskozan sloj koji sprečava dalju dehidrataciju od strane neupotrebljenog materijala. Granuliran oblik P2O5 se korsiti kao isušivač. Zbog jake isušivačke moći, koristi se u organskoj sintezi za dehidrataciju. Tu mu je najveća upotreba u pretvaranju amida u nitrile.
Pokazani međuproizvod, P4O9(OH)2, je usklađena formula koja označava proizvod hidratacije P4O10. Naizgled, kada reaguje sa karboksilnom kiselinom, proizvod je odgovarajući anhidrid.
Isušivačka moć ovog oksida fosfora je dovoljno jaka da pretvori mnoge mineralne kiseline u njihove okside. Primeri: Azotna kiselina (HNO3) se pretvara u azot(V)-oksid (N2O5); Sumporna kiselina (H2SO4) u sumpor(VI)-oksid (SO3); Perhlorna kiselina (HClO4) u hlor(VII)-oksid (Cl2O7) itd.
Pored komercijalno bitnih P4O6 i P4O10, fosforovi oksidi su poznati sa repromaterijalima.