Lupu Pick a apărut în circa 50 de filme mute între 1910 și 1928.
S-a născut în România, având un tată evreu austriac și o mamă de origine română.[6] Și-a început cariera ca actor de teatru la Hamburg, Flensburg și Berlin, înainte de a se lansa în cinematografie în 1910. El a jucat în special în filme regizate de Gerhard Lamprecht, Richard Oswald, Fritz Lang și în propriile filme.
În 1917 a fondat propria companie de producție, Rex-Film, și a regizat primul său film. Animat de angajamentul său social, a pledat în 1919 împotriva pedepsei cu moartea în filmul Miséricordia.
Împreună cu prietenul și colaboratorul său, scenaristul Carl Mayer, s-a orientat către filmul Kammerspiel și a creat două opere artistice exemplare: Le Rail (1921) și La Nuit de la Saint-Sylvestre (1924). Ultimul său film mut în 1929, La Fin de Napoléon à Sainte-Hélène ou Sainte-Hélène sau Sainte-Hélène (Napoleon auf St. Helena), este atât un film psihologic, cât și un film istoric care a adaptat scenariul lui Abel Gance. Mai târziu Lupu Pick a turnat, împreună cu sextetul Comedian Harmonists, singurul lui film sonor, în două versiuni, una franceză (Les Quatre Vagabonds) și alta germană (Gassenhauer).
Pick a murit în 1931, probabil în urma unui suicid prin otrăvire. Soția lui, actrița Edith Posca, a murit la patru luni după el.
Actor
1910: Japanisches Opfer: Baronul Kamaishi
1914: Die Pagode
1914: Die geheimnisvolle Villa (seria Stuart Webbs)
1915: Und wandern sollst Du ruhelos
1915: Satan Opium
1915: Schlemihl: Moritz
1915: Auf der Alm, da gibt's ka Sünd: Seppl
1916: Nuit d'horreur (Nächt des Grauens)
1916: Homunculus, 4. Teil - Die Rache des Homunculus
Hans Morgenstern, Jüdisches biographisches Lexikon. Eine Sammlung von bedeutenden Persönlichkeiten jüdischer Herkunft ab 1800, LIT Verlag, Viena, p. 637.