![cover image](https://wikiwandv2-19431.kxcdn.com/_next/image?url=https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/d/d1/Autism-stacking-cans_2nd_edit.jpg/640px-Autism-stacking-cans_2nd_edit.jpg&w=640&q=50)
Spectrul autist
From Wikipedia, the free encyclopedia
Spectrul autist este o tulburare de evoluţie neurologică(d), având debutul în copilărie, care include diagnosticul anterior de autism și sindrom Asperger.[4] Simptomele includ dificultăți pe termen lung legate de comunicare nonverbală, interacțiune socială(d), interese limitate și comportament repetitiv.[4] În general, simptomele sunt recunoscute înainte de împlinirea vârstei de doi ani.[4] Printre complicații se numără dificultățile în îndeplinirea sarcinilor zilnice, crearea și păstrarea relațiilor, menținerea unui loc de muncă și sinuciderea.[1]
Spectrul autist | |
![]() Stivuirea sau alinierea repetitivă a obiectelor este asociată cu spectrul autist | |
Specialitate | Psihiatrie, psihologie clinică |
---|---|
Complicații | Probleme legate de locul de muncă, număr redus de relații, sinucidere[1] |
Tratament | Terapie comportamentală, medicație[2][3] |
Frecvență | 1% din oameni (62,2 milioane în 2015)[4][5] |
Clasificare și resurse externe | |
ICD-11 | ![]() |
MeSH ID | D000067877[6][7] ![]() |
Modifică date / text ![]() |
Deși cauza este incertă, se crede că implică o combinație de factori genetici și de factori de mediu.[8] Factorii de risc includ existența unui părinte mai în vârstă, antecedente familiale de autism și anumite afecțiuni genetice.[8] Se estimează că între 65% și 90% din risc este rezultatul geneticii.[9] Diagnosticul se bazează pe simptome.[8] În 2013, DSM-5 a înlocuit subgrupurile anterioare de tulburare autistă, sindrom Asperger, tulburare pervazivă de dezvoltare nespecificată altfel (PDD-NOS) și tulburare dezintegrativă a copilăriei cu termenul unic „tulburare din spectrul autist”.[10] [11]
Deși nu există nicio modalitate de a vindeca această afecțiune complet, tratamentul poate îmbunătăți rezultatele.[12] Eforturile sunt în general individualizate și pot include terapia comportamentală și învățarea abilităților de coping.[8] Aceste eforturi necesită adesea implicarea părinților și a altor membri ai familiei.[8] Se pot utiliza medicamente pentru a ajuta la îmbunătățirea unor simptome asociate.[8] Cu toate acestea, dovezile care susțin utilizarea medicamentelor nu sunt foarte solide.[3]
Conform datelor din 2015, se estimează că spectrul autist afectează aproximativ 1% dintre oameni (62,2 de milioane la nivel global).[4][5] Conform datelor din 2016, în Statele Unite, se estimează că afectează aproximativ 2,5% dintre copii (aproximativ 1,5 milioane).[13] Persoanele de sex masculin sunt diagnosticate de patru ori mai des decât cele de sex feminin.[12] Termenul „spectru” se referă la variația tipului și a severității simptomelor.[11] Rezultatele sunt variabile, unele persoane cu simptome ușoare funcționând independent, în timp ce persoanele cu simptome mai severe necesită un sprijin substanțial în viața de zi cu zi.[14] [1]