From Wikipedia, the free encyclopedia
Termenii Regatul Germaniei sau Regatul German (latină Regnum Teutonicorum, „Regatul germanilor”, Regnum Teutonicum, „Regatul german”,[1] Regnum Alamanie, „Regatul alemanilor"[2]) se referă la regatul Franciei Răsăritene vorbitor în cea mai mare parte de limbi germanice, care a fost format ca rezultat al Tratatului de la Verdun din 843, mai ales după ce regatul a trecut de la regii franci la dinastia saxonă ottoniană în 919. Regele a fost ales, inițial, de către conducătorii ducatelor germane de origine, care au ales în general unul dintre ai lor. După 962, când Otto I a fost încoronat împărat, Francia de Est a format cea mai mare parte a Sfântului Imperiu Roman, care a inclus și Regatul Italiei și, după 1032, Regatul Burgundiei.