fransk matematiker From Wikipedia, the free encyclopedia
Charles Émile Picard (født 24. juli 1856 i Paris, død 11. desember 1941 samme sted) var en fransk matematiker.
Émile Picard | |||
---|---|---|---|
![]() | |||
Født | Charles Émile Picard 24. juli 1856[1][2][3][4] ![]() Paris[4][5] | ||
Død | 11. des. 1941[1][2][3][6]![]() Paris[4][5] | ||
Beskjeftigelse | Matematiker, universitetslærer ![]() | ||
Embete |
| ||
Utdannet ved | École normale supérieure (1874–1877) (akademisk grad: doktorgrad, studieretning: matematikk) Lycée Henri IV (1868–1874) Lycée Michelet, Vanves (1864–1868) | ||
Doktorgrads- veileder | Gaston Darboux (first doctoral advisor)[7] Charles Hermite | ||
Nasjonalitet | Frankrike[8] | ||
Gravlagt | Cimetière du Montparnasse | ||
Medlem av | 15 oppføringer
Royal Society
Académie française (1924–1941) (erstatter: Charles de Freycinet, erstattet av: Louis de Broglie)[9] Det franske vitenskapsakademiet Sovjetunionens vitenskapsakademi Vitenskapsakademiet i St. Petersburg Ligue de la patrie française Det prøyssiske vitenskapsakademiet Det pavelige vitenskapsakademi[10] American Academy of Arts and Sciences Det ungarske vitenskapsakademiet Det russiske vitenskapsakademi Accademia Nazionale delle Scienze detta dei XL Académie internationale d’histoire des sciences National Academy of Sciences (1903–) (Foreign Associate of the National Academy of Sciences) Accademia delle Scienze di Torino (1897–)[4] | ||
Utmerkelser | Storkors av Æreslegionen (1932)[11] Prix Poncelet (1886) Grand prix des sciences mathématiques (1888) Medlem av American Academy of Arts and Sciences Fellow Utenlandsk medlem av Royal Society (1909)[12] | ||
Signatur | |||
![]() | |||
Han var sønn av en silkefabrikksjef i Vauxbuin nær Soissons, som hadde utsalg i Rue du Faubourg Saint-Denis i Paris. Han fikk klassisk utdannelse ved Vanves 1864-1868, også ytterligere høyere utdannelse.
Picard ble i 1877 maître de conférences og i 1886 professor ved universitetet i Paris. Hans fremste arbeider er innen matematisk analyse. Slik utviklet han Picard-satsen som sier at en hel analytisk funksjon tar alle komplekse verdier med høyst ett unntak. Picard skrev Traité d'analyse som kom ut i tre bind i flere utgaver og er blitt en av de mest brukte lærebøkene i funksjonsteori.
Videre oppdaget han visse funksjoner av to variabler, som er analoge med de av Henri Poincaré oppdagede Fuchsiske funksjoner. Undersøkelsene rundt disse nye funksjoner henger sammen med arbeider over algebraiske former og over transformasjonsgrupper.
Til teorien for differensialekvasjoner gav Picard viktige bidrag. Slik grunnla og utviklet han innen teorien for lineære differensialekvasjoner en teori analog med den Évariste Galois gav for algebraiske ekvasjoner. Videre utviklet han en metode til ved hjelp av suksessive approksimasjoner bevise eksistensen av integralen til en gitt differensialekvasjon og i visse tilfeller studere egenskapene hos den. Samme metode hadde han tidligere med stor framgang anvendt ved studiet av partielle differensialekvasjoner av andre orden.
Blant Picards øvrign arbeider merkes de som behandler teorien for algebraiske overflater og de til disse hørende integraler. Sammen med Max Noether skapte og till sine grunntrekk utviklet han her en teori som vel i visse tilfeller fremviser likheter med den for de algebraiske kurver og de dertil hørende abelske integraler, men som imidlertid i en mengde vesentlige deler er forskjellig fra denne og der enda større vanskeligheter fremtrer. Disse undersøkelser er av stor betydning også for teorien for differensialekvasjoner.
Picards arbeider over algebraiske overflater er sammenstilte i Théorie des fonctions algébriques de deux variables (1897). I Traité d'analyse (1891) gav han en mesterlig oversikt over oppdagelsene og fremskrittene innen analysen under de forugående tiårene.
Senere vendte han seg med iver mot utviklingen av teorien for lineære integralekvasjoner.
Han ble i 1889 medlem av Institut de France, og var også medlem av Bureau des longitudes, ble Det franske vitenskapsakademis stående sekretær (1917) og medlem av Det franske akademi (1924, etter Charles de Freycinet).
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.