engelsk førklassisistisk komponist From Wikipedia, the free encyclopedia
Thomas Augustine Arne (født 12. mars 1710 i London, død 5. mars 1778 samme sted) var en britisk førklassisistisk komponist.
Thomas Arne | |||
---|---|---|---|
![]() | |||
Født | 12. mars 1710[1][2][3][4]![]() Covent Garden, London | ||
Død | 5. mars 1778[1][2][3][4]![]() London | ||
Beskjeftigelse | Komponist, skuespiller ![]() | ||
Akademisk grad | Doctor of Music (1759) (utdannet ved: University of Oxford)[5][6][7] | ||
Utdannet ved | Eton College[8] | ||
Ektefelle | Cecilia Young[5] | ||
Far | Thomas Arne | ||
Barn | Michael Arne[9][5] | ||
Nasjonalitet | Kongeriket Storbritannia Storbritannia | ||
Periode | Barokkmusikk | ||
Musikalsk karriere | |||
IMDb | IMDb | ||
Notable verk | |||
Comus | |||
Arne var en av få engelskfødte komponister som var i stand til å konkurrere med de utenlandske komponistene som dominerte engelsk musikk på 1700-tallet. I dag er Arne mest kjent som opphavsmann til en av Englands uoffisielle nasjonalsanger, «Rule, Britannia!».
Arne ble født i en katolsk familie,[10] og døpt i denne tro.[11]
Både faren og bestefaren var møbeltapetserere og begge ble ledere av City Company of Upholsterers. Hans bestefar kom i hardt vær og døde i gjeldsfengselet i Marshalsea. Arnes far tjente nok penger ikke bare til å leie 31 King Street, et stort hus i Covent Garden, men også nok til å sende sønnen til Eton College. Senere i livet tapte også han mesteparten av sine penger, og måtte supplere på inntektene ved en bijobb på Drury Lane Theatre.
Arne var så glad i musikk at han smuglet et spinett inn på rommet sitt, dempet lydene fra det med et tørkle, og øvde på det i hemmelighet mens resten av familien sov.[trenger referanse] Han fant også en måte å snike seg inn på galleriet på Italian Opera. Det var i denne operaen at han først møtte musikeren og komponisten Michael Festing, som skulle ha stor innflytelse på ham.[trenger referanse] Festing lærte ham å spille fiolin, og tok ham med på mange musikktilstelninger, blant annet for å høre Thomas Roseingrave konkurrere om stillingen som organist ved Hanover Square, og et besøk til Oxford i 1733 for å høre Georg Friedrich Händels Athalia.
Etter skolegangen ble Arne kontorist ved et advokatfirma i tre år. Så oppdaget hans far at sønnen ledet en gruppe musikanter under det som antagelig var en av Festings musikktilstelninger.[trenger referanse] Da han innså hvor sønnens største talenter og interesser lå, lot han ham slutte på sin juridiske karrierevei for å dyrke musikken som levevei.[trenger referanse]
Hans første verk, operaen Rosamond etter en libretto av Joseph Addison fikk straks en stor suksess, og det gjaldt i enda høyere grad de neste, Thumb, or the opera of operas og i 1738 operaen Comus med tekst av John Milton.
Siden Arne var katolikk gikk han glipp av profitable oppdrag for Church of England som andre samtidige engelske komponister, eksempelvis William Boyce og John Stanley, kunne nyte godt av, og Arne egnet seg derfor nesten fullstendig til teatermusikk.
Thomas Arne var gift med Cecilia Young, elev av Francesco Geminiani og en av de største engelske sopranene på 1700-tallet. Deres sønn Michael Arne var også komponist. Musikkhistorikeren og komponisten Charles Burney var elev av Thomas Arne.
Arne skrev i alt 30 operaer og en rekke oratorier som ved siden av Händels virker tørre og fargeløse. Størstedelen av Arnes scenemusikk er tapt, det meste sannsynligvis i den ødeleggende brannen i Covent Garden i 1808. Han viste liten interesse for konsertmusikk, og det han skrev av symfonier, overtyrer og konserter for klaviaturinstrumenter er stort sett biprodukter av teatermusikken. Han skrev musikk i en rekke ulike stilarter, for eksempel tok han i bruk trekk fra engelsk folkemusikk, han skrev italienske operaer og komponerte i 1700-tallets galante stil.