From Wikipedia, the free encyclopedia
Rubab eller robab (persisk: رُباب rubāb, tadsjikisk/usbekisk: рубоб) er et luttlignende instrument fra Afghanistan og Nordvest-Pakistan. Det har fått sitt navn etter det arabiske rebab som betyr «spilles med en bue», men strengene på det sentralasiatiske instrumentet blir plukket og har tydelige forskjeller i konstruksjon. Rubab brukes i hovedsak av tadsjikiske, pashtunske og iransk-kurdiske klassiske musikere.
Rubab er en type kort lutt hvis kropp er skåret ut av et enkelt stykke tre, med en membran som dekker det hule rommet som stolen er festet på. Instrumentet har tre melodistrenger stemt i kvarter, tre bordunstrenger og 11 eller 12 resonansstrenger. Instrumentet er laget av stammen til morbærtreet, hodet av dyrhuden på f.eks. en geit, og strengene enten av fordøyelsessystemet (fra tarmene til unge geiter, brakt til trådstørrelse) eller nylon.
Rubab er kjent som «løven av instrumenter» og er en av de afghanske nasjonalinstrumentene (sammen med zerbaghali). Instrumentet spiller ofte en viktig rolle i klassisk afghansk musikk. Andre steder er det kjent som kabuli rebab. Det er forgjengeren til det nordindiske sarod, men har i motsetning til sistnevnte tverrbånd.[1][2] Da den muslimske musikeren Mardana ble den første disippel av Guru Nának ble rabab en viktig del av sikh-musikk. Men selv om instrumentets navn også kommer fra rubab, er punjabi-instrumentet konstruert på en annen måte.
Rubab er attestert fra det 7. århundre. Det er nevnt i gamle persiske bøker, og mange sufi-poeter nevner det i sine dikt. Det er et tradisjonelt instrument i Khorasan og er i dag mye brukt i land som Afghanistan, Iran, Pakistan, Tadsjikistan og Usbekistan. Instrumentene som lages i Iran er litt annerledes enn de i Afghanistan.
I Tadsjikistan spilles et lignende men noe ulik rubab-i-pamir (pamiri rubab), med en tynnere kropp og nakke. Rubab fra Pamir-området har seks strenger, der hver av dem er festet med bestemte mellomrom nedover langs nakken, i likhet med den femte strengen på en amerikansk banjo.[3] Denne konstruksjonen er valgt fremfor at strengene går fra hodet til stolen.