From Wikipedia, the free encyclopedia
Pariserhjul er en konstruksjon som består av et vertikalt stående stort hjul, med gondoler som henger i hjulets kanter. Det er bygget for å brukes i fornøyelsesparker.
Den tidligste forløper til et pariserhjul var et tyrkisk Opp-og-Ned hjul, en enkel hånddreven innretning som går tilbake til det 17. hundreåret. Slike enkle innretninger var lenge i bruk på små reisende tivoli og mest beregnet for barn.
Det moderne pariserhjul, på engelsk Ferris wheel, har fått navn etter konstruktøren, den amerikanske ingeniøren George Ferris, som tegnet et 80 meter stort hjul for Verdensutstillingen i Chicago 1893.[1] Det var ment å være et motstykke og amerikanernes svar til Eiffeltårnet, hovedattraksjonen på Verdensutstillingen i Paris 1889.
Denne første konstruksjonen veide 2 200 tonn og kunne romme 2 160 passasjerer; Hjulet, som var den største attraksjonen på verdensutstillingen, var over 75 meter høyt og ble drevet av to dampmaskiner, hver på 1 000 H/k. Det hadde 36 gondoler, alle på størrelse med en mindre buss som kunne romme 60 mennesker (20 sitteplasser og 40 ståplasser). Det tok 20 minutter for en omdreining. (Billettpris: 50 cent.) Hjulet ble flyttet to ganger etter utstillingen i 1893. Siste gang til verdensutstillingen i St. Louis i 1904 og ble deretter demontert.
Noen eksempler på pariserhjul bygget i senere tid:
Trenger oppdatering: Denne artikkelen eller seksjonen er ikke oppdatert med ny utvikling eller ny informasjon. Du kan hjelpe Wikipedia med å oppdatere den. |
Navnet pariserhjul brukes bare i Skandinavia. Andre land bruker en betegnelse som går på hjul, eller stort hjul. Eks.: (Ty.: Riesenrad. Fr.: Grande roue, Det antas at det var etter verdensutstillingen i Paris at slike konstruksjoner ble allment kjente her og navnet pariserhjul ble valgt. Engelsktalende land bruker betegnelsen Ferris wheel etter konstruktøren, mens man for de moderne konstruksjonene som London Eye bruker betegnelsen Observation wheel for ikke å forbinde disse med Tivoli-arrangementer.