From Wikipedia, the free encyclopedia
Naftali (hebraisk: נַפְתָּלִי, «Min kamp») var i henhold til den hebraiske Bibelen (det gamle testamente) den andre sønnen til patriarken Jakob med Bilha. Naftali ble grunnlegger av den israelittiske stammen Naftalis stamme. En del bibelforskere mener at det er en opphavsmyte hvor Naftali er en eponymisk metafor som ga en etiologi for denne stammen i henhold til de andre i det israelittiske forbundet.
Bilha var Rakels terne og slavinne, og da Rakel trodde hun selv var ufruktbar, lot hun Jakop få barn med Bilha som erstatning for sitt eget. Teksten i Tora argumenterer at navnet Naftali viser til striden mellom Rakel og Lea for Jakobs oppmerksomhet og kjærlighet. Rakel kalt ham Naftali ettersom «Jeg har kjempet gudskamper med min søster, og jeg har vunnet.»[1]
Det bibelske redegjørelse viser at Bilhas status som terne ble endret til faktisk hustru av Jakop i Første Mosebok.[2] Derimot er det ingenting i teksten som tyder på Bilhas sosiale status endret seg, og en del bibelsforskere har spekulert i om Naftalis stamme ble betraktet som ikke helt israelittisk i sin opprinnelse. Det kan ha sin årsak i en typografisk feil da navnene Naftali og Jissakar synes å ha byttet plass andre steder i teksten.[3] Fødselsfortellingene til Naftali og Jissakar synes også å ha blitt skjøtet sammen fra sine kilder på et vis som har forvansket fortellingen.
I Jakobs velsignelser er de vers som angår Naftali rettet mer til stammens kvaliteter enn til de til Naftalis egne: «Naftali er en hind som løper fritt; han taler vakre ord.»[4] Det vil si at han er «årvåken, rask, frittalende og poetiske eller oratoriske ferdigheter.» [5]
I henhold til Targum Pseudo-Jonatan var Naftali en rask løper og den første som kom til Jakob med den gode nyheten om at Josef var i live. Det kan være avledet fra avsnittet nevnt over. Det hevdes også at Naftali var en av de fem brødrene som Josef presenterte for farao.[5]
Naftali er listet som hans stammes landområde i Femte Mosebok hvor Gud tar Moses opp «Nebo, toppen av Pisga-fjellet, som ligger rett imot Jeriko» [6] og viste ham hele landet han hadde lovet til Abraham, Isak og Jakob.
I henhold til Første Mosebok hadde Naftali fire sønner: Jahseel, Guni, Jeser og Sjillem.[7] Noen navn på en eller flere hustruer er ikke oppgitt. Sammen med sin familie utvandret han til Egypt hvor hans familie ble værende fram til utvandringen med Moses.
I henhold til den apokryfiske Testamentene til de tolv patriarker døde Naftali i den respektable alderen 137 år, og ble gravlagt i Egypt.[8]
Naftalis stamme bosatte seg i nordlige Kanaan og ble beskrevet som modige krigere i Deborakvadet.[9]