indoarisk språk From Wikipedia, the free encyclopedia
Bengali (বাংলা [bāŋlā]) er et indoarisk språk som blir talt i Bangladesh, hvor det også er offisielt, og i de indiske delstatene Vest-Bengal og Tripura. Det har utvikla seg fra sanskrit, pali og prakrit. Minst 215 millioner har språket som morsmål i dag, og det regnes for å være det 5. eller 6. mest talte språk i verden. Den best kjente bengalske forfatter er Rabindranath Tagore.
Bengali | |||
---|---|---|---|
বাংলা baṅla | |||
![]() | |||
![]() | |||
Brukt i | Bangladesh,[1] India[2] | ||
Antall brukere | 171 070 202[3] | ||
Lingvistisk klassifikasjon | Indoeuropeisk Indoiransk Indoarisk Østlig Bengali-assamesisk Bengali | ||
Skriftsystem | Bengali-skrift | ||
Offisiell status | |||
Offisielt i | ![]() ![]() | ||
Normert av | Bangla Academy (Bangladesh) Paschimbanga Bangla Akademi (Vest-Bengal) | ||
Språkkoder | |||
ISO 639-1 | bn | ||
ISO 639-2 | ben | ||
ISO 639-3 | ben | ||
Glottolog | beng1280 | ||
![]() ![]() |
Bengali skrives vanligvis med sitt eget bengalialfabet. Det er et stavelsesalfabet av typen abugida, som minner om devanagari som brukes i sanskrit, hindi og andre indoariske språk. Bengalialfabetet omfatter 11 vokaltegn og 39 konsonanttegn. Som i alle abugidaskrifter, har hver konsonant i bengalialfabetet vanligvis en «iboende» vokallyd.
På tross av noen modifiseringer på 1800-tallet, er stavelsessystemet fortsatt basert på sanskritalfabetet, og tar derfor ikke hensyn til visse lydendringer som har skjedd i det talte språket. Man kan derfor ikke kalle bengali for et fonetisk skriftspråk.
Det bengalske språk følger vanligvis ordstillingen subjekt–objekt–verb. De bruker postposisjoner i stedet for preposisjoner. De har ikke kjønn på ordene, og adjektiv bøyes lite. Men de har fire kasus (nominativ, objektiv, genitiv og lokativ) på substantiv og pronomen. Når en bestemt artikkel legges til, så bøyes substantiv også i numerus. Verb bøyes i stor grad.
I perioden 1947–1971, da Bangladesh var en del av Pakistan, Øst-Pakistan, ble det bengalske språk fokuspunkt og grunnlag for østbengalenes nasjonale identitet, som til slutt resulterte i opprettelsen av den suverene staten Bangladesh.
Omkring 1950–1952 reiste den voksende middelklassen i Øst-Pakistan seg til en oppstand som ble kjent som Språkbevegelsen. Den kulminerte 21. februar 1952, da mange unge og studenter ble drept av politiet i en demonstrasjon, hvor de krevde anerkjennelse av bengali som nasjonalspråk i Øst-Pakistan. 21. februar minnes i dag i Bangladesh som språkmartyrenes dag. Denne dagen er også UNESCOs internasjonal morsmåldag.