Tanzan Ishibashi
From Wikipedia, the free encyclopedia
Tanzan Ishibashi (født 25. september 1884 i Tokyo i Japan, død 25. april 1973) var en japansk journalist, statsmann og politiker.
Tanzan Ishibashi 石橋 湛山 | |||
---|---|---|---|
![]() | |||
Født | 25. sep. 1884[1][2]![]() Shiba-ku | ||
Død | 25. apr. 1973[1][2]![]() Osaka | ||
Beskjeftigelse | Politiker, journalist ![]() | ||
Utdannet ved | Waseda-universitetet Kofu First High School | ||
Far | Sugita Nippu | ||
Barn | Tan'ichi Ishibashi | ||
Parti | Japans sosialistparti (1945–1955) Det liberaldemokratiske parti (1955–1973) | ||
Nasjonalitet | Japan Keiserriket Japan (–1947) | ||
Gravlagt | Kuon-ji | ||
Medlem av | 二日会 | ||
Utmerkelser | Storbånd av Den oppadstigende sols orden Storbånd av Paulowniablomstenes orden | ||
Japans statsminister | |||
23. desember 1956–31. januar 1957 | |||
Forgjenger | Ichirō Hatoyama | ||
Etterfølger | Nobusuke Kishi | ||
Signatur | |||
![]() | |||
Ishibashi var den 55. statsministeren for Japan og han satt i dette embetet fra den 23. desember 1956 til 25. februar 1957, da han trakk seg av helsemessige årsaker.[3] [4] På samme tid satt han som den andre presidenten i Det liberaldemokratiske parti (LDP), som nesten uavbrutt har vært det største politiske partiet i den japanske riksdagen helt siden midten av 1950-årene.
Ishibashi var sønn av Nippu Sugita, som var den åttiførste overhode av det buddistiske Minobu-san Kuonji-templet i Yamanashi.[3] Ishibashi er hans mors etternavn.[3] Han studerte filosofi ved Wasedauniversitetets Litteraturdepartement, dr han ble uteksaminert i 1907.[5] Han jobbet som journalist i Yokohama Mainichi Shimbun (ingen sammenheng med dagens Mainichi Shimbun) for en stund. Etter at han avsluttet den vernepliktige militærtjenesten, ble han ansatt i 1911 i Toyo Keizai Shimpo, der han etter hvert ble sjefredaktør og administrerende direktør.[3] Fra 1952 til 1968 var han også rektor av Risshō-universitetet.
Ishibashi var en frimodig motstander av Japans militarisme før andre verdenskrig, men ble allikevel svartelistet i 1947 av de allierte okkupasjonsmyndighetene på grunn av innholdet i noen artikler han hadde skrevet i krigsårene (dette forbudet mot å inneha offentlige stillinger varte til 1951).[6][7] Ishibashi ble valgt til finansminister i den første regjeringen til statsminister Shigeru Yoshida fra 1946 til 1947.
Han vant en plass i nasjonalforsamlingen i 1947-valget, men ble ikke tilbudt noen ministerposter i den nye regjeringen, ettersom han var svartelistet. Så han bestemte seg å trekke seg tilbake både som politiker og som journalist. Han sluttet seg senere til Ichiro Hatoyama og bevegelsen mot Shigeru Yoshida og hans administrasjon. For dette ble han ekskludert fra partiet, sammen med Ichirō Kōno, i september 1952.[8] Med Hatoyamas hjelp ble de to gjenopptatt i partiet i desember samme år.[8] I 1953 ble Ishibashi utnevnt til minister for industri da Hatoyama ble valgt til statsminister. I 1955 ble Det liberaldemokratiske partiet grunnlagt og Ishibashi sluttet seg til dette.
Da Hatoyama bestemte seg for å pensjonere seg i 1956 fra det politiske liv, allierte Ishibashi seg med Kojiro Ishii og de klarte å vinne det neste valget. Ishibashi ble utnevnt som president for partiet LDP, og han ble den neste statsministeren i Japan. Han ble syk og gikk av som statsminister to måneder senere. Etter at han trakk seg tilbake av helsemessige grunner, fortsatte Ishibashi å bestrebe seg på å etablere diplomatiske forbindelser med Folkerepublikken Kina. I 1959 reiste han til Folkerepublikken Kina, der han hadde samtaler med statsminister Zhou Enlai.[9] I 1964 besøkte han Sovjetunionen.[9]