Partisipp
From Wikipedia, the free encyclopedia
Et partisipp (latin participum, fra particeps «deltakende») er et ord som dannes av et verb, men som bøyes og brukes som et adjektiv. Det kan dermed sies å «delta» i to ordklasser, hvorav det har fått sitt navn. Det er visse uenigheter om hvilken ordklasse partisipper faktisk tilhører. I norsk har verb to partisippformer: perfektum partisipp og presens partisipp.
Perfektum partisipp er de ordene som kommer etter verbene være eller bli. Eksempler er «boka er skreven», «brevet blir skrevet». «skrevet» er også form for presens perfektum som i eksempelet «jeg har skrevet» men regnes da ikke som en partisippform.
Presens partisipp er de ordene som i bokmål slutter på -ende og i nynorsk -ande: leende/leande, gående/gåande, lyttende/lyttande.
Presens partisipp ligger til grunn for ord som i dag oppleves som substantiver: «Bonde» (av norrønt bóandi, búandi, presens partisipp til búa)), «frende» (av norrønt frjá = elske) og «fiende» (av fiandi, presens partisipp av et verb som på gotisk var fijan = hate).[1]