amerikansk librettist og teaterprodusent From Wikipedia, the free encyclopedia
Oscar Greeley Clendenning Hammerstein II (født 12. juli 1895 i New York City i New York, død 23. august 1960 i Doylestown i Pennsylvania) var en amerikansk librettist, teaterprodusent og (vanligvis ukreditert) teaterregissør av musikaler over en periode på nesten 40 år. Hammerstein vant Tony Award åtte ganger og Oscar for beste sang to ganger. Mange av hans sanger er fortsatt en del av standardrepertoaret til sangere og jazzmusikere. Han var med på å lage 850 sanger. Hammerstein var lyrikeren og manusforfatteren i hans samarbeid - hans samarbeidspartere komponerte musikken. Hammerstein samarbeidet med kompnoistene Jerome Kern, Vincent Youmans, Rudolf Friml, Richard A. Whiting og Sigmund Romberg; men er overlegent mest kjent for sitt samarbeid med Richard Rodgers, som inkluderer The Sound of Music.
Oscar Hammerstein II | |||
---|---|---|---|
![]() | |||
Født | Oscar Greeley Clendenning Hammerstein II 12. juli 1895[1][2][3][4] ![]() New York[5] | ||
Død | 23. aug. 1960[1][2][3][6]![]() Doylestown | ||
Beskjeftigelse | Låtskriver, librettist, manusforfatter, skribent, sangtekstforfatter, plateprodusent, sceneinstruktør ![]() | ||
Utdannet ved | Columbia Law School Columbia University | ||
Ektefelle | Dorothy Hammerstein[7] Myra Finn[7] | ||
Far | Willie Hammerstein | ||
Mor | Alice Nimmo[8] | ||
Søsken | Reginald Hammerstein | ||
Barn | James Hammerstein William Hammerstein[8] Alice Hammerstein[8] | ||
Nasjonalitet | USA[9] | ||
Gravlagt | Ferncliff gravlund | ||
Medlem av | Pi Lambda Phi American Academy of Arts and Letters Rodgers og Hammerstein | ||
Utmerkelser | Pulitzerprisen for drama (1950) (for verk: South Pacific)[10] Grammy Trustees Award (1992) Oscar for beste sang (1946) (for verk: It Might as Well Be Spring, sammen med: Richard Rodgers, sangtekstforfatter, tema for: 18th Academy Awards)[11] | ||
Musikalsk karriere | |||
Sjanger | Populærmusikk | ||
Aktive år | 1927– | ||
IMDb | IMDb | ||
Oscar Greeley Clendenning Hammerstein ble født i New York City. Foreldrene het Alice (født Nimmo) og William Hammerstein.[12] Hans farfar var den tyskfødte teaterimpresarioen Oscar Hammerstein I. Moren Alice var av skotsk og engelsk herkomst.[13]
William Hammerstein drev Victoria Theatre for sin far og satte opp vaudevilleforestillinger, men han nektet sønnen Oscar å medvirke i oppsetningene.[14] Oscar Hammerstein II studerte ved Columbia University fra 1912 til 1916, og fortsatte sine studier ved Columbia Law School frem til 1917.[15] Faren William døde den 10. juni 1914, og det var først etter farens bortgang at Oscar deltok i sin første oppsetning med Variety Show (ved Columbia University). Forestillingen bar navnet On Your Way. I resten av sin universitetstid skrev og fremførte han en rekke varietéforestillinger.
Hammerstein avbrøt jusstudiene for å konsentrere seg om teateret, og startet sitt første profesjonelle samarbeid med Herbert Stothart, Otto Harbach og Frank Mandel.[16] Han begynte som lærling og innledet et samarbeid med Harbach som skulle komme til å vare i 20 år. Hans første stykke, Always You, ble til i samarbeid med Harbach; Oscar Hammerstein skrev librettoen og sangtekstene. Always You hadde premiere på Broadway i 1921.
Hammerstein arbeidet sammen med mange komponister i de neste 40 årene. En av samarbeidspartnerne var Jerome Kern. I 1927 fikk Kern og Hammerstein sin største hit, Show Boat, som nesten hundre år senere fortsatt anses som del av amerikansk musikkteaters kanon. Andre Kern/Hammerstein-musikaler er Sweet Adeline, Music In the Air, Three Sisters og Very Warm for May. Hammerstein samarbeidet også med Vincent Youmans (Wildflower), Rudolf Friml (Rose-Marie) og Sigmund Romberg (The Desert Song og The New Moon).[17]
Hammersteins mest suksessfulle og varige samarbeid startet da han slo seg sammen med Richard Rodgers for å skrive musikalversjonen av skuespillet Green Grow the Lilacs.[18] Rodgers' første samarbeidspartner, Lorenz Hart, skulle opprinnelig være en av bidragsyterne til dette stykket, men han hadde store alkoholproblemer og klarte ikke å skrive. Hart var også usikker på om ideen hadde noe for seg, og dette var en medvirkende årsak til at Rodgers og Hart gikk hver sin vei. Hammerstein tok Harts plass, og det første Rodgers og Hammerstein-samarbeidsprosjektet endte opp som musikalen Oklahoma!. Premieren på Broadway fant sted i 1943. Denne musikalen videreførte revolusjonen som ble startet av Show Boat, ved gjennomført å integrere alle aspekter ved musikkteater, med sanger og danser som springer ut av og videreutvikler handlingen og figurer. William A. Everett og Paul R. Laird skrev følgende om oppsetningen: «...en oppsetning, som, i likhet med 'Show Boat', ble en milepæl, slik at senere historikere som skriver om viktige øyeblikk i det tyvende århundres teater vil begynne å identifisere epoker i henhold til deres forhold til 'Oklahoma'.»[19] Etter Oklahoma! var Rodgers og Hammerstein de viktigste bidragsytere til formatet av musikalske skuespill med slike mesterverk som Carousel, The King and I og South Pacific. Verkene deres vitnet ofte om et stort engasjement for mennesker som faller utenfor i samfunnet, og duoen ble en inspirasjonskilde også for andre talentfulle skribenter og komponister.[20]
Partnerskapet resulterte også i Broadwaymusikaler som Allegro, Me & Juliet, Pipe Dream, Flower Drum Song og The Sound of Music, samt musikalfilmen State Fair (og sceneversjonen med samme navn), og fjernsynsmusikalen Cinderella. Alle musikalene fra Rodgers' og Hammerstein's hånd er omtalt i revyen A Grand Night for Singing.
Hammerstein skrev også librettoen og sangtekstene til Carmen Jones. Dette var en bearbeidelse av Georges Bizets opera Carmen foret ensemble bestående av kun skuespillere av afrikansk opphav; Broadwaymusikalen hadde premiere i 1943, og en filmatisert versjon ble lansert i 1954.
Hammerstein døde 65 år gammel av mavekreft den 23. august 1960, i sitt hjem Highland Farm i Doylestown i Pennsylvania.[21] Like før hadde The Sound of Music hatt urpremiere på Broadway. Den siste sangen han skrev var «Edelweiss», som ble lagt til nær slutten av andre akten i løpet av prøvene.[22][23] Dette er ikke en østerriksk sang, men ble skrevet spesielt for musikalen.[24] Etter hans død ble The Sound of Music også laget i en filmversjon som ble en suksess og som vant Oscar for beste film i 1965.
Etter at nyheten om hans bortgang ble kjent, ble lysene på Times Square i New York City skrudd av i ett minutt.[25] I Londons teaterdistrikt West End ble lysene dempet som et uttrykk for anerkjennelse av hans store betydning for musikaltradisjonen.[26] Etter kremasjonen ble urnen satt ned på Ferncliff Cemetery i Hartsdale i New York.[27] En minneplate ble avduket i Southwark Cathedral i England den 24. mai 1961.[28] Han etterlot seg sin andre kone Dorothy (Blanchard) Jacobson (g. 13. mai 1929) og tre barn, William Hammerstein og Alice Hammerstein Mathias fra hans første ekteskap med Myra Finn, og James Hammerstein. Han hadde også en stedatter, Susan, med Blanchard. Dorothy, f. 7. juni 1899, død 3. august 1987 i New York.
Hammerstein var en av de viktigste «forfatterne» i Broadways historie[29][30] – han skapte fortellinge, ikke sangene eller stjernene, sentralt til musikalene og sentralt for musikalene og brakte musikkteater til sin fulle modenhet som en kunstform. Ifølge Stephen Sondheim, «Hva få mennesker forstår er Oscars store bidrag til teateret var som en teoretiker, som en Peter Brook, en oppfinner. Folk forstår ikke hvor eksperimentelt Show Boat og Oklahoma! virket på den tiden som de ble laget. Oscar er ikke 'lerken som lærer å be '- det er det lett å gjøre narr av. Han er Allegro.»[31]
Hammerstein vant to Oscar for best sang — i 1941 for «The Last Time I Saw Paris» i filmen Lady Be Good og i 1945 for «It Might as Well Be Spring» i State Fair. I 1950 mottok samarbeidspartnerne Rodgers og Hammerstein The Hundred Year Association of New Yorks Gold Medal Award «i erkjennelse av fremragende bidrag til City of New York».
Hammerstein vant åtte Tony Awarder, seks for sangtekster eller bøker, og to som produsent av beste musikal (South Pacific og The Sound of Music). Rodgers og Hammerstein startet sitt samarbeid før Tonyenes tid: Oklahoma! åpnet i 1943 og Carousel i 1945, og den første Tony Award kom ikke før i 1947. Rodgers og Hammerstein mottok en spesiell Pulitzerpris for Oklahoma! i 1944.[32] The Oscar Hammerstein II Center for Theater Studies ved Columbia University ble etablert i 1981 med en gave på USD 1 million fra hans familie.[33]
Hammersteins råd og arbeid influerte Stephen Sondheim, en venn av familien Hammerstein fra barneårene. Sondheim har tilskrevet sin suksess i teateret direkte til Hammersteins innflytelse og veiledning.[34]
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.