tettsted i Gamvik kommune i Finnmark From Wikipedia, the free encyclopedia
Mehamn (nordsamisk: Donjevuotna, kvensk: Meehamina, arkaisk russisk: "Sjestopalikha"[1]) er et tettsted og administrasjonssenteret i Gamvik kommune i Finnmark. Tettstedet har 703[2] innbyggere per 1. januar 2023. Her ligger Mehamn lufthavn, og Hurtigruten har daglige anløp her.
Mehamn | |||
---|---|---|---|
![]() Tettstedet Mehamn med snøskjermer i forgrunnen | |||
Land | ![]() | ||
Fylke | Finnmark | ||
Kommune | Gamvik | ||
Postnummer | 9770 Mehamn | ||
Areal | 0,59 km² | ||
Befolkning | 703[a] (2023) | ||
Bef.tetthet | 1 191,5 innb./km² | ||
Høyde o.h. | 5 meter | ||
![]() Mehamn 71°02′01″N 27°50′43″Ø | |||
Redningsselskapet har en fast bemannet redningsskøyte stasjonert i Mehamn.
Mehamn ligger på Nordkinnhalvøya i Finnmark. Det er Hurtigrutens nordligste havn. Stedet er kjent for Mehamn-ulykken, en flyulykke i 1982 der 15 personer mistet livet.
Verdens største samling av julenisser befinner seg i Mehamn. Samlingen som består av over 26000 enheter, er permanent utstilt i Christmas House som er lokalisert i en renovert brygge beliggende tett ved Nordkynterminalen, som er anløpssted for Hurtigruten. Christmas House inneholder også pub og rom for overnatting.
Mehamn fikk sin første faste bosetting i 1819, da to-tre familier flyttet dit.[trenger referanse]
Havna i Mehamn har de siste årene blitt betydelig oppgradert ved bygging av en molo på 100 meter i indre havn (2012) og en molo på 60 meter i ytre havn (2018), noe som har ført til bedre liggeforhold for fiskeflåten og andre båter.
Svend Foyn etablerte hvalfangststasjon i Mehamn. Bygningen ble reist 1884–1885, tatt i bruk tidlig vår 1885 og ble den største stasjonen i Finmarkens amt. Etter Foyns bortgang i 1894 ble hvalfangstasjonen drevet av Foyns hvalfangstfirma. Svend Foyn etablerte også Svend Foyn-kapellet i Mehamn i begynnelsen av 1887.[3]
3. juni 1903 måtte militære styrker kalles ut da om lag 1 500 fiskere angrep hvalfangststasjonen i Mehamn for å redde levebrødet sitt. Dette var kulminasjonen av den såkalte hvalstriden. Torskefisket hadde sviktet, og fiskerne mente dette skyldtes mangel på hval som kunne jage torskestimene mot land.[4]
Under andre verdenskrig ble størstedelen av befolkningen tvangsevakuert og stedet brent den 6. november 1944.