From Wikipedia, the free encyclopedia
Sri Guru Nanak Dev Ji (punjabi: ਗੁਰੂ ਨਾਨਕ ਦੇਵ; født 15. april 1469 i landsbyen Talvandi Rai Bhoai nær Lahore som nå er i Pakistan, død 7. mai 1539 i Kartarpur som også var i Mogulriket) var grunnleggeren av sikhismen og den første av sikhenes ti guruer.
Guru Nának | |||
---|---|---|---|
![]() | |||
Født | 15. apr. 1469[1]![]() Nankana Sahib (Delhisultanatet) | ||
Død | 7. mai 1539[2]![]() Kartarpur (Mogulriket) | ||
Beskjeftigelse | Guru ![]() | ||
Embete |
| ||
Ektefelle | Mata Sulakhni | ||
Mor | Mata Tripta | ||
Søsken | Bebe Nanaki | ||
Barn | Sri Chand Lakhmi Das | ||
Nánaks foreldre, Mehta Kalu og Matta Tripat, var hinduer og var av krigerkasten, en av de høyere kaster. Allerede som gutt var Nának fascinert av religion; han vokste opp med både muslimske og hinduiske venner, og lærte seg persisk og arabisk. Som sekstenåring giftet han seg Sulkhni fra Batala, og de fikk to sønner, Sri Tjand og Lakhmi Das.
Hans ønske om å oppdage livsmysteriet var den drivende kraften fra tidlig av. Han fortsatte sin religiøse oppdagelsesferd også som gift mann. Hans svoger, mannen til hans søster Nánki, skaffet ham arbeid som forvalter av det offentlige kornlageret i Sultanpur.
Da hans idéer var modnet, forlot han sine verdslige gjøremål og delte ut sine eiendeler til de fattige. Han begav seg ut på vandringer, kom tilbake og dannet et samfunn av disipler; han ble selv det første åndelige overhode eller guru i samfunnet. Før sin død utså han en etterfølger.
Guru Nanak regnes som en opplyst mester av flere enn sikhene. Han ble en gang spurt: «Munk, hvorfor har du ikke barbert hodet?» Han svarte: «Min venn, jeg har barbert sinnet.» I betydningen av at han hadde fjernet det som skiller ham fra Gud.
Guru Nanak Dev har sagt: «Det finnes ingen muslimer, ingen hinduer.» Han hadde tilhengere fra begge religionstradisjoner. Han reiste rundt i India og kom en gang til Ganges. Han så mennesker som kastet Gangesvann mot solen i øst for å gi næring til sine avdøde slektninger. Han begynte da å kaste Gangesvann mot vest, mot sine åkre i Pakistan. Han sa: «Mine åkre er nærmere enn deres avdøde slektninger.» Han var med andre ord imot mye av den rituelle gudsdyrkelsen han fant i India av hinduisk og muslimsk art.
Rett før Guru Nanak Dev døde kalte han til seg sine disipler og anmodet dem å synge «Sohila», kveldshymnen. Det sies at kroppen hans forsvant natten før begravelsen for på den måten vise omtanke for sine tilhengere av ulik tro, både de hinduistiske som de muslimske, ved at ingen av dem skulle utføre begravelsesritualene.