øy i Suldal kommune From Wikipedia, the free encyclopedia
Foldøy eller Foldøyna er ei øy i Suldal som ligger ved innløpet til Sandsfjorden. Arealet er 1,1 km² (1160 dekar) og øya hadde i 2013 ca. 20 innbyggere. Den har ferjeforbindelse med Jelsa, Hebnes og Nedstrand, og videre til Finnøy 2 ganger daglig.[1] Forbindelsen driftes av Norled med fartøyene MF «Foldøy» og MF «Sjernarøy».[2]
Foldøy | |||
---|---|---|---|
Administrasjon | |||
Land | Norge | ||
Posisjon | |||
![]() Foldøyna 59°20′09″N 5°57′28″Ø | |||
Gravfunn som er gjort tyder på at Foldøy har vært bebodd i 2000 år.[3] De første skriflige kildene er fra ca. 1275.[4] Det var biskop Torgils av Stavanger som gav bort halve øya som inntekt for et nyopprettet hospital i nærheten av St. Peters kirken i byen.[4]
De første skriflige kildene om beboere på Foldøy er fra 1519 da det bodde en Ivar der.[trenger referanse] Fremover var gården for det meste delt i to bruk til premiermajor Johan Jacob von Fasting kjøpte hele øya i 1757.[5] Fasting var fra Os (Hordaland) ved Bergen. Selv om det stadig snakkes om «Generalen på Foldøy» ble Fasting kun generalløytnant.[5] «Generalen» døde i 1790 og øya ble solgt ut av slekta i 1793.[6]
I 1878 ble Svend Foldøen, «Ryfylkebispen», født på bruket Midtbø. Han ble en sentral og markant emissær i første del av 1900-tallet.[7]
Det er funnet flere arkeologiske funn på øya, men under nydyrking i 1907 ble det funnet et stort skattefunn fra vikingtiden under nydyrking i Sandvika.[8]Under ei bergnabbe bare 20 cm. under jorda lå det en samling på 776 sølvmynter.[8] Det er regnet at de ble gravd ned i ca. 1055.[9]
Folketallet på Foldøy har minket med årene, men det er et etablert feriested med over 70 ferieboliger. [trenger referanse] Det er også bygget en båtmolo i 2013.[10]
1665 | 1701 | 1758 | 1801 | 1825 | 1835 | 1845 | 1865 | 1875 | 1891 | 1900 | 1910 | 1950 | 1980 | 2000 |
---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|
12 | 12 | 14 | 27 | 37 | 55 | 57 | 90 | 94 | 77 | 80 | 94 | 73 | 20 | 10 |
Kilde: Jelsa Gardar og Folk (Ernst Berge Drange)[11]