monuments, glabājamā vieta, kamera, kurā atrodas mirušā atliekas, bieži vien bēru zāle From Wikipedia, the free encyclopedia
Mauzolejs (latīņu: mausoleum no grieķu: Μαυσωλεῖον[1]; arābu: مزار — mazar) ir monuments, glabājamā vieta, kamera, kurā atrodas mirušā atliekas, bieži vien bēru zāle.
Plaši izplatīti mauzoleji bija Senajā Romā: Augusta mauzolejs, Adriana mauzolejs, Gallu Placīdiju mauzolejs, Jūliju mauzolejs. Par mauzoleju var saukt ēku, kurā atrodas daudz priekšmetu apglabāšanai. Mūsdienu mauzolejos bieži vien ir kolumbārijs kremēšanai. Mauzoleji arī var būt patstāvīgas ēkas — baznīcas, tribūni. Ļoti daudz mauzoleju var atrast valstīs, kurās valdošā ticība ir islāms, šie mauzoleji ir ļoti liela kultūras, arhitektūras un reliģiozā vērtība: Kira mauzolejs, Pasargadahs, Guremirs, Tadžmahāls, Jasui mauzolejs.