From Wikipedia, the free encyclopedia
Koati[1] jeb degunlācīši (Nasuina) ir viena no jenotu dzimtas (Procyonidae) apakšciltīm, kas apvieno 4 sugas un kas tiek iedalītas 2 ģintīs: parasto koati ģintī (Nasua) un kalnu koati ģintī (Nasuella). Kopumā parastie koati ir lielāki un masīvāki par kalnu koati, un to ilkņi ir garāki.[2]
Koati Nasuina | |
---|---|
![]() Baltpurna koati (Nasua narica) | |
Klasifikācija | |
Valsts | Dzīvnieki (Animalia) |
Tips | Hordaiņi (Chordata) |
Klase | Zīdītāji (Mammalia) |
Kārta | Plēsēji (Carnivora) |
Apakškārta | Suņveidīgie (Caniformia) |
Virsdzimta | Sermuļu virsdzimta (Musteloidea) |
Dzimta | Jenotu dzimta (Procyonidae) |
Cilts | Koati (Nasuina) |
Izplatība | |
Parasto un kalnu koati izplatība | |
Iedalījums | |
|
Koati var sastapt Dienvidamerikā un Centrālamerikā, kā arī Ziemeļamerikas dienvidrietumos. Tie dzīvo gan mitrajos Amazones lietus mežos, gan vēsajos Andu kalnos līdz 4260 metriem virs jūras līmeņa.
Pēdējo gadu ģenētiskie pētījumi liecina, ka koati tuvākie radinieki ir olingi,[3] lai gan šobrīd katrs ir klasificēts atšķirīgā apakšdzimtā. Olingi šobrīd ir iedalīti kinkažuveidīgo (Potosinae) apakšdzimtā, bet koati jenotveidīgo (Procyoninae) apakšdzimtā.
Pieaudzis koati bez astes ir 33—69 cm liels, aste ir gara un var būt vienāda ar ķermeņa garumu. Augstums skaustā šiem dzīvniekiem ir apmēram 30 cm un svars 3—8 kg.[4] Koati varētu salīdzināt ar liela auguma mājas kaķi. Tēviņi ir krietni lielāki par mātītēm. Vismazākā suga koati apakšciltī ir kalnu koati (Nasuella olivacea), kuru sauc arī par mazo koati. Tā ķermeņa garums ir 33—40 cm. Dienvidamerikas koati (Nasua nasua) un Baltpurna koati (Nasua narica) ir apmēram vienā augumā un abas sugas ir lielākas kā pārējās koati sugas.
Visiem koati ir slaida galvas forma, ar garu purna daļu, degungals ir kustīgs un nedaudz uzraut uz augšu. Koati ir mazas ausis un gara, pūkaina aste, kas palīdz noturēt līdzsvaru, bet tā netiek neizmanto, lai ar to apķertos un turētos pie koku zariem. Aste tiek izmantota arī komunikācijai, ar to signalizējot.[4] Tipisks koati pārvietošanās veids ir ejot asti turēt vertikāli taisni gaisā, kas palīdz dzīvnieku grupai turēties kopā garā zālē. Visiem koati tāpat kā pārējiem jenotu dzimtas dzīvniekiem astes matojums ir gredzenveida krāsās, bet krāsas atkarībā no sugas ir dažādas. Uz sejas koati ap acīm un degungalu ir balts matojums, kā arī ausu maliņas ir baltas.
Koati ķepas ir daļēji līdzīgas lāčiem, daļēji jenotiem. Tie ir pēdmiņi tāpat kā lāči, tas nozīmē, ka koati iet uz pilnas pēdas.[4] Nagi nav ievelkami kā lielākajai daļai suņveidīgo plēsēju. Koati ir ļoti kustīga pēdu un plaukstu pievienošanas locītava, kas ļauj pēdai pagriezties vairāk kā pa 180°. Pateicoties kustīgajām locītavām, koati spēj nokāpt no koka ar galvu pa priekšu. Kājas koati ir ļoti spēcīgas, kājas notur dzīvnieku kokā un ar tām tiek rakta zeme.[4]
Koati purns ir garš, kustīgs un nedaudz atgādina cūkas šņukuru. Tas var pagriezties jebkurā virzienā pa 60°. Kustīgais degungals ir devis šiem dzīvniekiem vēl vienu nosaukumu — cūkdeguna jenoti. Ar degunu koativar pārvietot objektus, kā arī pakasīt sevi. Koati ir izcila oža un redze daudz labāka kā jenotiem.[5]
Koati ir slaveni ar savu inteliģenci un attapību tāpat kā to tuvie radinieki jenoti. Tie ir dienas dzīvnieki, un barības meklējumos iziet gaišajā dienas laikā. Naktī tie guļ savās migās, kas iekārtotas kādā koka dobumā, alā vai citā noslēgtā un drošā vietā.[4]
Pieauguši tēviņi ir vientuļnieki, bet mātītes ar jauniem tēviņiem līdz 2 gadu vecumam klejo kopā lielā, skaļā barā. Bars ir vecākās mātītes klans. Klanā var būt 4—30 koati.[6] Kad tēviņi sasniedz 2 gadu vecumu, mātītes kopīgu tos padzen. Tēviņš klanam pievienojas tikai riesta laikā, sapārojoties ar pieaugušajām mātītēm, pēc tam klanu atkal atstāj. Bars savā starpā sazinās ar dažāda veida skaņām, signalizē ar astēm, kā arī komunikācijai izmanto ķermeņa valodu, piemēram, ar priekšķepām aizklāts degungals vai nolaista galva nozīmē padevību.[4] Bara locekļi palīdz viens otram iztīrīt kažokus, visi kopīgi uzmana barošanās teritoriju un palīdz slēpties no ienaidnieka. Vecākā mātīte, pamanot ienaidnieku, skaļi kliedz, cenšoties pievērst plēsēja uzmanību, kamēr mazie un jaunie dzīvnieki slēpjas.[7]
Koati drosmīgi sevi aizstāv pret jebkura auguma ienaidniekiem, izmantojot asos zobus un spēcīgo sakodienu, un ar asajiem nagiem, lielā ātrumā skrāpējot ar priekškājām. Pat lielie plēsēji kā jaguāri un pumas labprātāk izvairās no saķeršanās ar koati.[4]
Koati dabīgie ienaidnieki ir jaguāri, lapsas, pumas, tairas, oceloti, lielie, plēsīgie putni.[6] Mazuļus medī arī baltplecu kapucīni.[8]
Koati ir visēdāji, to pamatbarība ir tas, ko var atrast uz zemes: kukaiņi un augļi. Bet tie barojas arī ar ķirzakām, grauzējiem, nelieliem putniem un to olām. Izmantojot izcilo ožu, tie ar savu kustīgo degungalu pārmeklē zemi, un ar ķepām izrok noslēpušos kukaiņus.[4]
Sākoties lietus sezonai, sākas riests, jo dabā šajā laikā ir visvairāk barības, īpaši augļi. Klanā tiek pieņemts pieaudzis tēvīņš, kas neļauj citam tēviņam tuvoties klana teritorijai, un tas sapārojas ar pieaugušajām mātītēm. Īsi pirms dzemdībām grūsnās mātītes pamet baru, lai klusā, nomaļā vietā ierīkotu migu mazuļiem. Grūsnība ilgst apmēram 11 nedēļas. Parasti piedzimst 3—7 nevarīgi mazuļi. Pēc apmēram 6 nedēļām mātīte ar mazuļiem atgriežas savā barā. Dzimumbriedumu mātītes sasniedz 2 gadu vecumā, tēviņi 3 gados.[6]
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.