From Wikipedia, the free encyclopedia
Juozapas II (pilnas vardas vok. Joseph Benedikt August Johannes Anton Michel Adam, 1741 m. kovo 13 d. Viena – 1790 m. vasario 20 d. Viena) – Šventosios Romos imperijos imperatorius nuo 1765 m. ir Habsburgų monarchijos valdovas nuo 1780 m.
Imperatorius Juozapas II | |
---|---|
Šv. Romos imperijos imperatorius | |
![]() | |
Imperatorius Juozapas II | |
Habsburgai | |
Gimė | 1741 m. kovo 13 d. Viena |
Mirė | 1790 m. vasario 20 d. Viena |
Motina | Marija Teresė |
Sutuoktinis (-ė) | Izabelė Marija, Marija Jozefa |
![]() | |
Valdė | 1765–1790 |
Pirmtakas | Pranciškus I |
Įpėdinis | Leopoldas II |
![]() | Imperatorius Juozapas II |
Kilęs iš Habsburgų Lotaringų dinastijos, vyriausias imperatorės Marijos Teresės ir jos vyro imperatoriaus Pranciškaus I sūnus. Juozapas II buvo „Apšviestojo absoliutizmo“ šalininkas.
Po tėvo Pranciškaus I mirties 1763 m. oficialiai valdė Austrijos žemes kartu su motina. Nuo 1780 m. tapo vienvaldis Austrijos valdovas. Turėjo dvi žmonas: Parmos princesę Izabelę Mariją ir Vitelsbachų dinastijos princesę Mariją Jozefą, tačiau mirė bevaikis.
Jozefas II vykdė radikalias reformas: sušvelnino cenzūrą, panaikino 700 vienuolynų, konfiskuodamas jų turtus, garantavo lygias teises visoms krikščionių bažnyčioms bei sektoms, 1781–1785 m. panaikino baudžiavą ir apribojo dvarininkų jurisdikciją, skelbė visų luomų teisinę lygybę. Norėdamas labiau centralizuoti savo margą ir į autonominius vienetus suskirstytą valstybę, šalį suskirstė į apskritis, 1784 m. vokiečių kalbą paskelbė visiems privaloma valstybine kalba,[1] buvo surašyti gyventojai. Teismuose lotynų kalba pakeista vokiečių kalba, uždrausti vadinamieji raganų teismai. Šioms reformoms labai priešinosi bajorija, dvasininkai ir nevokiškoji Austrijos gyventojų dalis, ypač vengrai. Dėl to prieš pat mirtį Juozapui II teko daugelį savo reformų atšaukti, išskyrus įstatymus, liečiančius valstiečių gyvenimą ir tikybinę toleranciją.
Užsienio politikoje Juozapas II du kartus bandė užgrobti Bavariją. Kovodamas su stiprėjančia Prūsija rėmėsi Rusija. Per Pirmąjį Abiejų Tautų Respublikos padalijimą 1772 m. prisijungė Galiciją.[2] 1787 m. sąjungoje su Rusija paskelbė karą Turkijai, 1775 m. iš Turkijos gavo Bukoviną, tačiau karui nepasibaigus mirė, užleisdamas sostą savo jaunesniajam broliui Leopoldui II.