(1872–1928) magyar színész From Wikipedia, the free encyclopedia
Hetei Bakó László (Sárközújlak, 1872. november 21. – Budapest, 1928. augusztus 5.) magyar színész, a Nemzeti Színház örökös tagja.
Bakó László | |
![]() | |
Életrajzi adatok | |
Született | 1872. november 21. Sárközújlak |
Elhunyt | 1928. augusztus 5. (55 évesen) Budapest |
Sírhely | Fiumei Úti Sírkert |
Házastársa |
|
Gyermekei |
|
Pályafutása | |
Iskolái | Színház- és Filmművészeti Egyetem |
Aktív évek | 1899–1928 |
Díjai | |
További díjak | Farkas–Ratkó-díj (1898) |
Bakó László IMDb-adatlapja | |
![]() A Wikimédia Commons tartalmaz Bakó László témájú médiaállományokat. | |
Sablon • Wikidata • Segítség |
Édesapja hetei Bakó Ignác táblabíró, édesanyja csernátoni Vajda Lujza. Kétszer nősült. Első felesége gálochi Tömösváry Irma volt, gálochi Tömösváry Lajos színigazgató lánya; egykori növendéktársa és állandó partnere vidéki vendégszereplésein. Tőle született fia, Bakó Barnabás (1907-1988). A törékeny, szívbeteg asszony korai halála után ismerkedett meg a 20 éves Lenz Hedviggel, a színiakadémia növendékével: egymásba szerettek és 1917-ben összeházasodtak. Lányuk, Bakó Márta színésznő 1920-ban született.
Szatmár vármegyében, Sárközújlakon született 1872. november 21-én, régi magyar nemesi család sarjaként. Gimnáziumi tanulmányait Hódmezővásárhelyen végezte. Családja kívánságára a pesti jogtudományi egyetemre iratkozott be, de rövidesen félbehagyta tanulmányait, és a Színművészeti Akadémia növendéke lett, ahol 1895-ben szerzett oklevelet. Még ugyanez évben a Nemzeti Színházhoz került, és haláláig ott lépett fel. 1898-ban Farkas–Ratkó-díjjal tüntették ki. Benne látták a Nemzeti Színház nagy tragikus színészeinek méltó utódát, ám modorosságával inkább epigonként hatott. Ennek ellenére nagy szerepeket játszott: Coriolanust, Antoniust és Brutust, Lear királyt, Othellót, Shylockot (Shakespeare tragédiáiban), Petur bánt (Katona: Bánk bán), s Ádámot (Madách: Az ember tragédiája). Játszott a Bánk bán (1914–15) című némafilmben is. Képzett énekes volt, nyári szabadságai alatt August Iffertnél folytatott énektanulmányokat Németországban. Néhány baritonszerepben is fellépett: 1912-ben a Rigoletto címszerepében vendégszerepelt a Népoperában, ugyanitt 1917-ben a Gólem-daljáték címszerepét énekelte.
1920-ban a Nemzeti Színház örökös tagja lett, 1924-ben örökös tagsága elismeréseként aranygyűrűt kapott. 1928. március 11-én a Petőfi Társaság kültagjává választották.
1928 tavaszán megbetegedett; orvosai tanácsára Parádfürdőre utazott, állapota azonban folyamatosan romlott. Budapesten, a Szentkirályi utcai belgyógyászati klinikán hunyt el 1928. augusztus 5-én 55 évesen, vérmérgezés következtében. Első feleségével és gyermekeivel közös sírban nyugszik a Kerepesi temetőben.
Emlékére 1929. január 26-án a Nemzeti Színház ünnepi előadás keretében mutatta be Herczeg Ferenc A fekete lovas című színművét, melyben részt vett többek között Fáy Szeréna, Mátray Erzsi, Gál Gyula, Lehotay Árpád, Mihályfi Károly, Ághy Erzsébet, Abonyi Géza, Bartos Gyula és Sugár Károly.[1]
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.