Loading AI tools
ספר מאת אלי ויזל מוויקיפדיה, האנציקלופדיה החופשית
הלילה (בצרפתית: La Nuit, ביידיש: און די װעלט האט געשװיגן – "והעולם שתק") הוא ספרו הראשון של הסופר היהודי-אמריקאי אלי ויזל, שיצא לאור בצרפתית ב־1958 לאחר שתורגם מהמקור שנכתב בשנת 1954 ביידיש. הספר הוא ספר אוטוביוגרפי המספר את קורותיו של אלי יחד עם אביו שלמה בתקופת השואה במחנות הריכוז אושוויץ ובוכנוואלד בשנים 1944–1945.
בכ-100 עמודי הספר, מספר ויזל על ההתמודדות שלו עם הגרמנים הנאצים, עם הקאפו ועם עמיתיו היהודים, וכן עם עצמו ועם אמונתו החזקה באל, שמתערערת במהירות עם הגיעו לאושוויץ. הגעתו למחנה בגיל 15 ביגרה אותו במהירות, והפכה אותו למעין אפוטרופוס של אביו בן החמישים. בשלב מסוים הוא אף התייאש ממנו: "הלוואי שלא אמצא אותו! אילו יכולתי להיפטר מן המשא המת הזה, כדי שאוכל להילחם בכל כוחי למען חיי שלי, לדאוג רק לעצמי... מיד חשתי חרפה, חרפה על חיי, על עצמי". שמונה ימים אחרי שהגיעו לבוכנוואלד, שהיה גם היום בו מת אביו, אמר לו הבוקסאלסטר שחילק את האוכל לוויזל הצעיר "כל איש חייב להילחם למען חייו, ולא לחשוב על זולתו, אפילו לא על אביו. כאן אין אבות ואחים וידידים. כל איש חי או מת לעצמו. אתה לא צריך לתת לו את האוכל שלך, אלא להפך, האוכל שלו שייך לך". בעת שחרור מחנה בוכנוואלד, עת הגיעו הכוחות האמריקניים למחנה באפריל 1945, היה ויזל בן 16 בלבד, מאוחר מדי עבור אביו, שמת שלושה חודשים קודם לכן בדרגש מתחתיו, לאחר שספג מכות נמרצות משום שדיבר בקול וקרא לבנו בעת מסדר.
מאורע זה מתואר בספרו בכאב ובדרמטיות "את בקשתו האחרונה, שאשהה לידו בשעת גסיסה לא מילאתי... לעולם, לעולם לא אסלח לעצמי, לעולם לא אסלח לעולם שהוליד בי את השטן, שהוליד בי את האינסטינקטים החייתיים ביותר".
הספר תורגם ופורסם בתחילה בצרפתית בצירוף הקדמה של פרנסואה מוריאק, ובהמשך תורגם לעברית על ידי חיים גורי בשנת 1974. בשנות המאבק לחיים במהלך השואה, מתעוררות בוויזל הצעיר שאלות מהותיות על אודות מוסר ואמונה, והוא מבטיח לעצמו כי לעולם לא ישכח את הלילה הראשון במחנה אושוויץ ואת הזוועות שליוו את תקופת שהותו במחנה.
הספר הוא בין הספרים הנפוצים ביותר בנושא השואה, תורגם ל-35 שפות, והוא מהווה חלק מתוכנית הלימודים במדינות רבות ובהן ישראל וארצות הברית.