Fredrik Wilhelm Fabritius[1] (14. heinäkuuta 1845 Viipuri – 12. huhtikuuta 1895 Kiova)[2] oli suomalainen tähtitieteilijä ja pikakirjoitusjärjestelmän laatija.
Elämä ja ura
Wilhelm Fabritiuksen vanhemmat olivat lukionlehtori Gabriel Johan Fabritius ja Emilia Elisabet Dannenberg.[2] Hän tuli ylioppilaaksi vuonna 1865 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1870.[3]
Fabritius työskenteli Helsingin observatoriossa vuosina 1869–1871 ja sen jälkeen muun muassa Bonnin, Pulkovan observatorioissa. Bonnissa työskennellessään hän kävi Helsingin yliopistossa väittelemässä filosofian tohtoriksi vuonna 1873.[4] Vuodesta 1876 hän oli Kiovan observatorion observaattori-astronomi. Hän sai valtioneuvoksen arvonimen.[2]
Fabritiuksen veljiä olivat säveltäjä ja viulisti Ernst Fabritius, pikakirjoituksen kehittäjänä tunnettu luutnantti August Fabritius, eläinlääkäri Ludvig Fabritius ja kenraaliluutnantti Johannes Kristian Fabritius.[5]
Pikakirjoitus
1870-luvun alkupuolella Fabritius kehitti suomenkielisen pikakirjoitusjärjestelmän, joka pohjautui saksalaisiin Gabelsbergerin ja Stolzen järjestelmiin. Sitä käytettiin jonkin verran 1800-luvun loppupuolella, mutta käyttö hiipui, ja Lars Neoviuksen kehittämä järjestelmä jäi käytännössä ainoaksi suomen kielen pikakirjoitusjärjestelmäksi.[6]
Fabritiuksen järjestelmä painui unholaan, eikä sitä enää 2000-luvulle tultaessa osattu tulkita. Kadonnut ”avain” kirjoituksen tulkintaan löytyi 2000-luvun alussa.[7]
Fabritiuksen järjestelmää käytti muun muassa Kaarle Krohn kerätessään kansanrunoutta ja satuja.[7]