Fluxus (lat. fluxus 'katoavainen', häilyvä'[1] 'virtaava')[2] on kansainvälinen taiteilijoiden, säveltäjien ja muotoilijoiden verkosto, joka perustettiin vuonna 1962. Sille on tyypillistä eri taiteenalojen ja suuntausten yhdistäminen. Fluxustaiteilijat ovat olleet aktiivisia kuvataiteissa, musiikissa, sekä kirjallisuudessa, kaupunkisuunnittelussa, arkkitehtuurissa ja muotoilussa. Fluxusta kuvataan usein sanalla intermedia. Esimerkiksi runous ja kuvataide kohtaavat toisensa visuaalisessa runoudessa.
Varhaisvaiheet
Fluxus-sanan otti käyttöön liettualaissyntyinen, Yhdysvalloissa asunut taiteilija Jurgis Mačiūnas (1931-78) vuonna 1962. Ryhmän juuria voidaan jäljittää 1950-luvun lopulle New Yorkin New School for Social Researchin kokeellisen säveltämisen kursseille, joita johti John Cage 1957-1959. Monet Cagen oppilaat olivat taiteilijoita, joilla oli vähän kokemusta musiikista. Fluxuksen perustajia olivat Jackson Mac Low, Al Hansen, George Brecht ja Dick Higgins. Cagen luokilla vierailivat myös muun muassa Fluxukseen vaikuttaneet Marcel Duchamp ja Allan Kaprow (jota pidetään ensimmäisten happeningien luojana). Varhaiskaudella Fluxus oli aktiivinen Euroopassa, erityisesti Saksassa sekä Japanissa ja Yhdysvalloissa.
Keskeiset ideat
Fluxus rohkaisi itse tehtyyn estetiikkaan, arvosti yksinkertaisuutta monimutkaisuuden sijaan. Kuten dada ennen sitä, fluxukseen kuului vahva epäkaupallisuus ja anti-taide, joka halveksi perinteistä taidemarkkinoiden ohjaamaa taidemaailmaa ja suosi taiteilijakeskeistä luovaa käytäntöä. Fluxus-taiteilijat työskentelivät yleensä millä tahansa materiaaleilla, joita oli saatavilla, ja joko loivat omat teoksensa tai toimivat yhteistyössä kollegoidensa kanssa. Fluxuksen taiteilijat eivät tavallisesti ulkoistaneet luovaa prosessia kaupallisille valmistajille.
Fluxuksella ei ole yleistä hyväksyttyä määritelmää. Useimmat fluxus-tutkijat ja taiteilijat ovat samaa mieltä seuraavista:
- Fluxus on asenne. Se ei ole liike tai tyyli.
- Fluxus on intermediaa. Fluxuksen tekijät haluavat nähdä, mitä tapahtuu kun eri mediat kohtaavat toisensa.
- Fluxuksen tekijät haluavat sekoittaa asioita. He käyttävät löydettyjä ja jokapäiväisiä esineitä, ääniä, kuvia ja tekstejä.
- Fluxuksen pitäisi olla yksinkertaista. Taide on pientä, tekstit ja performanssit ovat lyhyitä.
- Fluxuksen pitäisi olla hauskaa. Jos se ei ole hauskaa, se ei ole Fluxusta.
Fluxus Suomessa
Suomessa ei ole varsinaisia fluxuksen toimintaan osallistuneita. Fluxus yhdistetään Suomessa usein 1960-luvun undergroundiin. J. O. Mallanderilla oli yhteyksiä ryhmään ja hänen taidettaan voisi nimittää fluxukseksi.
Postitaiteen pioneereina olivat fluxus-taiteilijat. Suomeen postitaide saapui 1960- ja 1970-lukujen taitteessa. Tuon ajan tunnetuimpia osallistujia olivat J. O. Mallander, Arto Kytöhonka ja Ilkka Juhani Takalo-Eskola. Performanssiryhmä Kone-Kekkosen toteuttamaa ”lottovoittohuijausta” vuonna 2010 voidaan pitää esimerkkinä uuden sukupolven fluxus-taiteesta.[3]
Valmistellessaan 40 vuotta: fluxus ja sen vaikutus -näyttelyä Wiesbadeniin René Block vieraili vuonna 2001 Pohjoismaissa. Pohtiessaan jälkeenpäin, mitä tekemistä tämän päivän nuorella pohjoismaisella taiteella on fluxuksen kanssa, hän kirjoitti vaikutelmistaan:
»Tutkimukseni tulokset ovat lohdullisia: ei yhtään mitään. Siitä huolimatta monilla nuorilla taiteilijoilla on paljon enemmän tekemistä sen kanssa kuin he saattavat ymmärtääkään. Näin siksi, että suuri osa siitä, mihin fluxus-taiteilijat pyrkivät ja mitä he keksivät, 1900-luvun puolivälistä alkaen, kuuluu tämän päivän jokapäiväiseen estetiikkaan ja älylliseen sanastoon:
- Mitä polkua musiikki olisi kulkenut, ellei olisi ollut Cagea?
- Kuinka ohutta olisi keskustelun taso merkittävissä nykytaiteen näyttelyissä ellei Beuys olisi aikanaan kehittänyt ruumiillisia ilmaisumuotoja. Puhumattakaan hänen vaikutuksestaan performanssitaiteeseen ja hänen uudesta tavastaan määritellä veistos.
- Ja mikä olisi tämän päivän videotaiteen ilmaisuvoima, ellei Nam June Paik olisi toiminut sen pioneerina?
Kolme kysymystä, joihin tuskin voidaan antaa vastausta.[4]»
Fluxus-taiteilijoita
Fluxuksen yhteydessä on toiminut useita taiteilijoita, kirjailijoita ja säveltäjiä, muun muassa:
|
|
|
|
Fluxus-tutkijoita, -kriitikoita ja -kuraattoreita
|
|
|
Tärkeimmät kokoelmat ja arkistot
- Alternative Traditions in Contemporary Art, University Library and University Art Museum, University of Iowa Iowa City, Iowa, USA
- Archiv Sohm, Stadtsgalerie Stuttgart, Stuttgart, Saksa
- Archivio Conz, Verona, Italia
- Artpool, Budapest, Unkari
- Emily Harvey Foundation, New York, New York, ja Venetsia, Italia
- Fluxus Collection, Fluxus West in England Papers, Tate Gallery Archives, The Tate Gallery, Lontoo, Englanti
- Fluxus Collection, Walker Art Center, Minneapolis, Minnesota, USA
- Franklin Furnace Archive, The Museum of Modern Art, New York, USA
- George Maciunas Memorial Collection, The Hood Museum of Art, Dartmouth College, Hanover, New Hampshire, USA
- Gilbert and Lila Silverman Fluxus Foundation, Detroit, Michigan, and New York, New York, USA
- Jean Brown Archive, Getty Center for the History of the Arts and Humanities, Los Angeles, Kalifornia, USA
Katso myös
Lähteet
Kirjallisuutta
Wikiwand in your browser!
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.