lääkeavusteinen terapiamuoto From Wikipedia, the free encyclopedia
Psykedeeliterapia viittaa sellaisiin terapian muotoihin, joiden etenemistä avustetaan jollain psykedeelisellä aineella. Yleisimmin käytettyjä ovat serotoniinijärjestelmän kautta vaikuttavat aineet kuten LSD, psilosybiini[1] ja MDMA.[2] "Mieltä ilmentävää" tarkoittavan psykedeeli-termin käyttäminen tässä yhteydessä hallusinogeeni-termin sijaan painottaa että näitä aineita terapian osana hyödyntävät psykiatrit luottavat psykedeelien tuottaman, psyykeä luotaavan tilan terapeuttiseen hyötyyn. Psykedeelisen terapian puolestapuhujat uskovat psykedeelien tehostavan potilaan omia psykoanalyyttisia kykyjä, helpottaen tavanomaisessa psykoterapiassa etenemistä. Joidenkin potentiaalisten hoitojen osalta tunnetaan myös taudinkuvaan liittyviä farmakologisia vaikutuksia.[3]
Brittiläinen Ronald Sandison avasi vuonna 1955 ensimmäisen LSD-terapiaklinikan, jossa hän käytti LSD:tä psykoterapian apuna. LSD-terapiaa oli kahdenlaista: psykedeeliterapiassa potilaalle annettiin psykoterapian yhteydessä suuri LSD-annos, ja psykolyyttisessä terapiassa hänelle annettiin psykoanalyysin yhteydessä pieniä annoksia, joita kasvatettiin pikku hiljaa. Sandisonin mukaan LSD tehosti psykoterapiaa tuomalla potilaan alitajunnan ja unohtuneet muistot esiin.[4]
Useissa Suomen sairaaloissa tehtiin 1960-luvulla laajoja LSD-kokeita. Vaasan Huutoniemen sairaalassa LSD-kokeisiin osallistui psykologeja, lääkäreitä, sairaanhoitajia ja mielenterveyshoitajia, jotka olivat kaikki vapaaehtoisia.[5][6] Suomessa suunniteltiin 1960-luvulla Hesperian sairaalassa LSD-hoitoja psykoterapiaa lyhentämään pyrkivänä menetelmänä mutta ajatuksesta luovuttiin liian vaarallisena.[7] Muutamat tutkijat maailmalla jatkoivat psykedeelien hyödyntämistä terapiassa ilman virallista hyväksyntää. 1980-luvun jälkeen aiheesta on vähitellen uskallettu alkaa puhua ääneen tiedeyhteisössä.
Psykedeelien terapeuttisten vaikutusten tutkiminen oli 1950- ja 1960-luvuilla valtion rahoittamaa. 1960-luvun vastakulttuuriin oleellisesti kuuluneen psykedeelien huumekäytön seurauksena psykedeelit kiellettiin lailla ja psykedeelien tieteellinen tutkimus tuli käytännössä mahdottomaksi.[6] Tämä johti myös LSD:n ja Delysid-lääkkeen maineen menemiseen.[5]
1970-luvulle mennessä tutkimus ja rahoitus olivat lakanneet.[6]
1990-luvulla ketamiinin huomattiin parantavan vakavan masennuksen. Tämä tuli ilmi lääkkeen sivuvaikutuksena.[8]
2020-luvulle tultaessa psykedeelihoitoja alkoi taas tutkia uusi sukupolvi, jolla ei ollut menneisyyden rasitteita ja kiihkoa taustalla. LSD ei enää kuitenkaan ole tutkijoiden mielenkiinnon kohteena yhtä merkittävässä määrin, vaan psilosybiini kiinnostaa tutkijoita nykyään enemmän. Tämä johtuu sen lyhyemmästä vaikutusajasta, jonka vuoksi se soveltuu paremmin hoitokäyttöön. Myös LSD:n maine on vaikuttanut asiaan. Tulevaisuudessa hoitoaineena saattaa olla jokin psilosybiiniä kevyemmin vaikuttava aine.[5]
Useat psykedeelilääkkeitä kehittävät yritykset ovat jo listautuneet pörssiin, sillä psykedeelilääkkeistä voi tulla tulevaisuudessa laillista liiketoimintaa.[9]
Psykedeelien terapiakäyttö on vasta tutkimusvaiheessa mutta tutkimusta on tehty 1950-luvulta lähtien jolloin psykedeelit nousivat laajempaan tiedeyhteisön tietoisuuteen. Myönteisiä tuloksia on saatu seuraavissa hoitotilanteissa sellaisillakin potilailla, joille ei ole ollut apua muista hoitokeinoista:
Tällä hetkellä tutkimus on enimmäkseen yksityisrahoitteista. Toistaiseksi vain Norjan ja Ison-Britannian valtiot ovat tukeneet uutta tutkimusta.[42][43] Lääkeyhtiöt eivät ole innostuneet psykedeelitutkimuksen rahoittamisesta. Syyksi on esitetty ainakin sitä, etteivät psykedeelit tarjoa suurta mahdollisuutta rahalliseen hyötyyn koska niitä saatetaan terapian aikana käyttää vain muutamia kertoja, ja koska ne eivät ole patentoitavissa.[41] Psykedeeliterapiatutkimuksen merkittävimpiä rahoittajia ovat englantilainen Beckley Foundation ja yhdysvaltalaiset Heffter Research Institute ja Multidisciplinary Association for Psychedelic Studies (MAPS) -yhdistykset.
Johns Hopkinsin yliopistossa toimii psilosybiinin käyttöön keskittynyt tutkimusryhmä, joka on tutkinut hoidon käyttöä vakavaan masennukseen ja kuolemansairaisiin syöpäpotilaisiin. Johns Hopkinsin yliopiston psykedeeliterapiatutkimuksessa potilaille annettiin kaksi annosta psilosybiinisieniä. Psykedeelihoitojen välissä oli kahden viikon aikaväli. Yksi hoitokerta kesti noin viisi tuntia. Hoidon aikana oli läsnä kaksi kliinistä valvojaa, jotka antoivat potilaalle opastusta ja henkistä tukea. Potilaat makasivat hoidon ajan sohvalla pitäen silmien päällä suojaa sekä kuunnellen samalla musiikkia.[44]
Useat yritykset ovat tehneet kliinisiä kokeita Pohjois-Amerikassa psykedeelien käytössä mielenterveyden hoitoon. Yritykset ovat saaneet luvan Yhdysvaltain elintarvike- ja lääkevirastolta. [45]
Vuoden 2020 syksyllä käynnistyi Karoliinisessa instituuttissa tutkimus psilosybiinien käytöstä vakavan masennuksen hoidossa. Tutkimuksessa potilaat saavat yhden annoksen synteettistä psilosybiiniä tai lumelääkettä, sekä viisi viikkoa terapiatukea. Hankkeen päätutkija Johan Lundberg on aikaisemmin tutkinut ketamiinin käyttöä masennuksen hoitoon. Tutkimusta rahoitti ruotsalaiset säätiöt.[9]
Suomessa toimii Psykedeliatutkimusyhdistys, joka edistää psykedeeleihin liittyvää tutkimusta ja tutkimukseen perustuvan tiedon saatavuutta. Yhdistyksessä toimii noin 50 tutkijaa ja opiskelijaa. Lisäksi Suomeen perustettiin vuonna 2018 Psykedeelisen sivistyksen liitto, joka pyrkii tuomaan esille psykedeelisten aineiden hyötyjä ja haittoja.[5]
Psilosybiinin on todettu auttavan vakavasta masennuksesta kärsiviä. Johns Hopkinsin yliopistossa tehdyssä tutkimuksessa vakavasti masentuneille annettiin kaksi annosta psykedeelisiä sieniä sekä sen tukena psykoterapiaa. Tutkimuksessa masentuneilla havaittiin nopeita ja suuria parannuksia sairauden tilassa. Neljä viikkoa tutkimuksesta puolet osallistujista ei ollut masentunut uudelleen.[44]
Tutkimuksissa psilosybiinihoito auttoi vakavaksesta masentuneita kärsiviä neljä kertaa tehokkaammin kuin markkinoilla olevat masennuslääkkeet. Osallistujien keskimääräinen masennusta mittaava Hamilton Depression Rating Scale arvo oli 23 (keskivaikean masennuksen yläraja) ennen tutkimuksen alkua. Kun potilaille tehtiin sama testi viikko ja neljä viikkoa tutkimuksen päättymisen jälkeen, oli osallistujien arvo keskimäärin 8 (lievä masennus). Arvo 7 ja sitä alhaisempi tulos tarkoittaa, ettei potilaalla ole masenusta.[44]
Tutkimuksessa 54% osallistujista ei ollut masentuneita enää neljä viikkoa tutkimuksen päättymisen jälkeen. Osallistujista 71%:n vointi parani tutkimuksen jälkeen.[44]
Psykedeeliterapia on tutkimuksissa vähentänyt merkittävästi kuoleman vaarassa olevien syöpäpotilaiden eksistentiaalista ahdistusta ja masennusta.[44]
LSD patentoitiin vuonna 1947 ja sitä myytiin Delysid-nimisenä lääkkeenä. Ainetta markkinoitiin "sielun lääkkeenä". 1950- ja 1960-luvuilla LSD:llä tehtiin useita tutkimuksia.[5]
Ei ole selvää, johtuuko LSD:n hyödyt sen ahdistusta vähentävästä vaikutuksesta vai psykedeelisistä kokemuksista.[5]
LSD on luokiteltu Suomessa tällä hetkellä erittäin vaaralliseksi huumausaineeksi.[45]
Psilosybiiniä sisältävät Psilosybiinisieniä kutsutaan taikasieniksi. Ne aiheuttavat hallusinaatioita näkö- ja kuuloaistiin. Ne myös aiheuttavat merkittäviä muutoksia henkilön tajuntaan muutamia tunteja annoksen ottamisen jälkeen.[44] Psilosybiinillä on LSD:tä hiukan lyhyempi vaikutusaika.[5]
Kymmenet startup-yritykset ja tutkimuslaboratoriot kehittelevät parhaillaan psilosybiinivalmisteita, joita voitaisi myydä lääkkeenä.[44] Suomessa ja useissa maissa psilosybiinisienet on luokiteltu laittomiksi huumausaineiksi.[9]
Riittävä määrä ketamiinia saa aikaan euforian tunnetta ja aistiharhoja. Äärimäisessä tapauksessa jopa hallusinaatiota. Se voi aiheuttaa riippuvuutta, jonka vuoksi Suomessa hoitojakso kestää enintään puoli vuotta.[8] Ketamiinia annetaan vakavaan masennukseen 1-3 kertaa viikossa lyhyen hoitojakson ajan. Se on tehokkain ja nopein tunnettu masennuksen hoitomuoto.[46]
Aine poistaa vakavaa masennusta tehokkaammin ja nopeammin, kuin mikään tunnettu toinen lääkeaine. Se poistaa kivun lamauttamatta hengitystä ja irrottaa mielen aistihavainnoista. Ketamiini toimii kaksi tai kolme kertaa tehokkaammin kuin perinteiset masennuslääkkeet. Se toimii puoleen potilaista, jotka eivät saa hyötyä tavallisista masennuslääkkeistä.[8]
Yhdysvalloissa ketamiini on hyväksytty masennuksen hoitoon niille potilaille, jotka eivät saa apua muista lääkkeistä.[45] Myös Suomessa ketamiinia käytetään vakavan masennuksen hoitoon, kun muut hoidot eivät auta. Ainetta annetaan suonensisäisesti tiputuksessa.[8]
Ketamiinista on edelleenkehitetty nenäsuihkeena otettava esketamiini-lääke (tuotenimi Spravato).[47] Lääkkeeseen kohdistuu paljon odotuksia, koska se on ensimmäinen uudentyyppinen lääke vuosikymmeniin. Janssen Pharmaceuticalsin kehittämä lääke maksaa kuukaudessa kuitenkin tuhansia dollareita.[8] Lääke on hyväksytty Yhdysvalloissa käyttöön. Se otetaan itsenäisesti lääkärin vastaanotolla henkilökunnan valvonnan alaisena.[47]
Ketamiinia käytetään myös ihmisten ja eläinten nukutusaineena.[45] Dissosiatiivista nukutusainetta ketamiinia[48][49][50][51][52] on tutkittu masennuksen ja päihderiippuvuuden hoidossa myönteisin tuloksin.
MDMA tunnetaan paremmin nimellä ekstaasi. Aine voi toimia uudenlaisena tapana hoitaa mielenterveysongelmia.[45]
MDMA on luokiteltu Suomessa tällä hetkellä erittäin vaaralliseksi huumausaineeksi.[45]
Myös kappa-opioidireseptorin agonistina toimivaa salvinoriini A:ta[53] ja erittäin monialaisesti vaikuttavaa ibogaiinia[54] on tutkittu masennuksen ja päihderiippuvuuden hoidossa myönteisin tuloksin. Myös karbogeenikaasua on käytetty psykedeeliterapiatutkimuksissa.
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.