Kochin juutalaiset (myös Malabarin juutalaiset, Malabar Yehudan ja Yuda Mappila) ovat Intian juutalaisten vanhin ryhmä. Yhteisö asutti kaupunkeja kuten Kochia nykyisen Keralan osavaltion alueilla. Suurin osa yhteisöstä on kuitenkin sittemmin muuttanut Israeliin, ja Intiassa heitä on vain muutamia kymmeniä.
Kochin juutalaiset | |||||||
---|---|---|---|---|---|---|---|
Merkittävät asuinalueet
|
|||||||
Kielet | malajalam, heprea | ||||||
Uskonnot | juutalaisuus |
Historia
![Thumb](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/9/9d/Cochin_Jews.jpg/640px-Cochin_Jews.jpg)
![Thumb](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/9/9f/%22Juifs_noirs%22_03.jpg/640px-%22Juifs_noirs%22_03.jpg)
![Thumb](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/b/bb/Jewish_synagouge_kochi_india.jpg/320px-Jewish_synagouge_kochi_india.jpg)
Kochin juutalaisten perimätiedon mukaan he polveutuvat Jerusalemin piirityksen jälkeen vuonna 70 jaa. Israelista lähteneistä juutalaisista. Laivoilla monsuunituulien mukana he saapuivat Kodungalluriin (Shingly) Intian niemimaalla. Heidät otti vastaan paikallinen hallitsija Cheraman Perumal, jonka sanotaan kirjoituttaneen juutalaisyhteisön oikeudet kuparilevyille, joita säilytetään Kochin synagogalla. Kochin juutalaiset tuntevat historiallisen kauden Kodungallurissa eräänlaisena yltäkylläisyyden aikana, mutta luotettavia historiallisia lähteitä kauden tavallisesta elämästä on vain hyvin vähän. He rakennuttivat kuitenkin synagogia, kirjoittivat heprean ja malajalaminkielisiä tekstejä. Maailmalla he tulivat tunnetuiksi etenkinmaustekauppiaina.[1] DNA-tutkimusten perusteella Kochin juutalaisilla on juutalaista perimää, mutta he ovat silti lähempää sukua Intian väestölle kuin muille juutalaisille.[2]
juutalaiset muuttivat lopulta Kodungallurista Kochiin. Syitä on mahdollisesti useita. Yhteisöllä oli sisäisiä riitoja, minkä lisäksi vuonna 1341 Kodungalluria hävitti tulva. Myös kasvava portugalilaisten vaikutusvalta aiheutti muutoksia alueella. Kochissa juutalaiset otti vastaan jälleen paikallinen hallitsija, joka myönsi heille maata Mattancheryssa oman palatsinsa vierestä. Yhteisö rakennutti ensimmäisen synagogansa vuonna 1344. Portugalilaiset sekaantuivat paikallisten hallitsijoiden politiikkaan hallitsemaltaan Goalta käsin. Vasco da Gama rakennutti Fort Kochin vuonna 1503. Inkvisitio saapui Goalle vuonna 1560, ja portugalilaiset vaativat Kochissa myös juutalaisten vastaisia toimia, joihin Kochin hindulainen hallitsija ei kuitenkaan suostunut. Jonkin aikaa myöhemmin portugalilaiset kuitenkin polttivat juutalaisen kaupunginosan hyökkäyksessään Kochiin.[1]
Portugalilaisten vaikutusvalta päättyi alankomaalaisten vallatessa Fort Kochin vuonna 1663. Alankomaalaiset eivät harjoittaneet portugalilaisten tapaan uskonnollisia vainoja. Paikalliset juutalaiset alkoivat myös rikastua alankomaalaisten kaupankäynnin ansiosta. Alankomaista saapunut juutalainen kristinuskoon kääntynyt Moses Pereyra de Paiva kirjoitti ylös Kochin juutalaisten historiaa. Vuonna 1797 britit korvasivat alankomaalaisten vaikutusvallan, joskin hekään eivät hallinneet Kochia suoraan. Brittiläisen Intian alaisuudessa Kochi ja Travanacore muodostivat omat autonomiset ruhtinaskuntansa. Juutalaiset säilyttivät monet etuoikeutensa, mutta toisaalta brittivalta merkitsi myös alueen muuttumista syrjäseuduksi ja taloudellista ahdinkoa.[1]
Intia itsenäistyi brittivallasta vuonna 1947 ja Israel vuonna 1948. Kochin, Travanacoren ja Malabarin ruhtinaskunnat yhdistettiin Keralan osavaltioksi vuonna 1957.[1] Kochin juutalaisten valtaosa on muuttanut Israeliin 1950-luvun jälkeen. Malabarin alueella heitä oli 2000-luvulla enää vain noin 50.[3] Kochin juutalaisessa kaupnuginosassa Mattancherryssä uutisoitiin vuonna 2015 olevan vain kuusi juutalaista ja heidän valtaosansa oli yli 80-vuotiaita.[4]
Kulttuuri
Siirtoliike, joka tapahtui useissa aalloissa, johti etniseen muttei kielelliseen monimuotoisuuteen. Yhteisö jakautui paradesijuutalaisiin (”valkoiset”) ja malabarijuutalaisiin (”mustat”). Historiallisesti ryhmä on ollut kahtia jakautunut: ”mustat” eivät saaneet mennä ”valkoisten” synagogaan, eikä ryhmien välisiä avioliittoja sallittu. Jakautuminen päättyi Kochin juutalaisten sulauduttua Israelin yhteiskuntaan.[5]