ranskalainen historioitsija From Wikipedia, the free encyclopedia
Emmanuel Le Roy Ladurie (19. heinäkuuta 1929 Les Moutiers-en-Cinglais, Calvados – 22. marraskuuta 2023[1]) oli ranskalainen historioitsija. Professuurien lisäksi hän hoiti Ranskan kansalliskirjaston pääjohtajan virkaa.[2]
Emmanuel Le Roy Ladurie syntyi vuonna 1929 Les Moutiers-en-Cinglais’ssa tunnettuun normandialaiseen sukuun. Hänen isänsä Jacques Le Roy Ladurie oli poliitikko ja maaseudun asioiden ajaja, joka pyrki 1930-luvulla yhdistämään viljelijät maataloussyndikaatteihin ja toimi myöhemmin Pierre Lavalin hallituksen maatalousministerinä ja vastarintaliikkeessä.[3]
Le Roy Ladurie suoritti loppututkinnon pariisilaisessa eliittikoulussa École normale supérieuressa, josta hän sai päästödiplomin vuonna 1949.[4]
Le Roy Ladurie toimi 1955–1957 Montpellier’n lukion opettajana ja sen jälkeen kolme vuotta CNRS-tutkimuslaitoksessa ja vuodet 1960–1963 Montpellier’n yliopiston filosofisen tiedekunnan assistenttina.[5] Montpellier’n kaudella hän antautui syvällisemmin tutkimustyölle ja jatkoi sitä toimiessaan yliassistenttina École des hautes études en sciences sociales (EHESS) -tutkimusinstituutissa[2].
Le Roy Ladurie väitteli tohtoriksi historiassa teoksella Les Paysans de Languedoc (1966), joka toi hänelle mainetta Ranskan maaseudun historioitsijana. Le Roy Ladurie yhdisti teokseensa sekä väestö-, talous-, yhteiskunta- että kulttuurihistoriaa. Hän tutki maavero- ja kymmenystilastoja ja selvitti niiden kautta maaseudun väestön lukumäärää sekä maanomistuksen hintojen vaihtelua.[5] Le Roy Ladurie julkaisi jo 1967 eli vuosi Les Paysansin jälkeen teoksen Histoire du climat, joka oli ilmastohistorian pioneeriteoksia.[6]
Le Roy Ladurie aloitti 1967 Annales: économies, sociétés, civilisations -julkaisun toimittajana. Lehden mukaan nimettiin annalistinen koulukunta[5], johon myös Le Roy Ladurie lasketaan kuuluneen tukijansa ja oppi-isänsä Fernand Braudelin vaikutuksesta.lähde?
Le Roy Ladurie toimi jonkun aikaa Pariisin yliopiston ja Université de Paris VII:n professorina, ja vuonna 1973 hänestä tuli oppi-isänsä Braudelin seuraaja Collège de Francen nykyajan kulttuurihistorian professorina.[5]
Le Roy Lauderie osallistui 1970-luvun alussa vaikuttaneen Nouvelle histoire -ryhmän toimintaan. Hän on myös yksi mikrohistoriallisen tutkimusmenetelmän pioneereista. Hän tuli kansainvälisesti tunnetuksi kahdella paikallishistoriallisella tutkimuksella, joissa hän analysoi pienyhteisön elämää kriisivaiheissa. Teokset ovat Montaillou – ranskalainen kylä 1294–1347 (Montaillou, village occitan) ja Karnevaalit: kynttelinpäivästä piinaviikolle, 1579-1580 (Le Carnaval de Romans : de la Chandeleur au Mercredi des cendres (1579–1580), Gallimard, 1979).[2] Ne kertovat Montailloun kylän tapahtumista ja perustuvat inkvisiittori Jacques Fournierin muistiinpanoihin.[7] Niissä Le Roy Ladurie pyrkii rakentamaan kokonaisuuden pienen Languedocin maakunnassa sijaitsevan kylän elämästä kataarien vaikutuskaudella. Hän sai myös mainetta antropologisen historian alueella, johon hän pureutui tarkastelemalla menneisyyden ihmisiä yhteydessä ympäristöönsä.
Le Roy Ladurie hoiti vuoteen 1999 Collège de Francen nykyajan kulttuurihistorian professuuria. Hän toimi 1987–1994 Ranskan kansalliskirjaston pääjohtajana.[1] Tässä tehtävässä hän osallistui keskeisesti uuden kansalliskirjaston rakentamiseen.
Le Roy Ladurie oli nuoruudessaan Ranskan kommunistisen puolueen jäsen, mutta suhde päättyi vuonna 1956, kun Neuvostoliitto osallistui Unkarin kansannousun tukahduttamiseen.[8] Tuotannossaan hän on eritellyt totalitarismia ja siihen sitoutumista teoksissa Les grands procès politiques ou la pédagogie infernale (2002) ja Ouverture, société, pouvoir : de l’Édit de Nantes à la chute du communisme. Jälkimmäinen teos ilmestyi yhteistyönä Guillaume Bourgeoisin kanssa vuonna 2004.
Tutkijana Le Roy Lauderie oli kiinnostunut myös Ranskan aluehistoriasta. Tästä todistaa teos Histoire de France des régions (2004). Hän toimi aktiivisesti Arkeia-nimisen Lounais-Ranskan alueen historiaa käsittelevän lehden kirjoittajana.
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.