Saksamaa poliitik From Wikipedia, the free encyclopedia
Johannes Dieckmann (19. jaanuar 1893 Fischerhude – 22. veebruar 1969 Ida-Berliin) oli Saksa poliitik ja Saksa DV riigitegelane.
Johannes Dieckmann oli pärit pastori perekonnast. Ta õppis Berliini Humboldti Ülikoolis, Gießeni ülikoolis ja Göttingeni ülikoolis majandust ja filosoofiat. Mobiliseeritud reservohvitserina võttis ta osa Esimesest maailmasõjast. 1918. aastal astus ta Saksa Rahvaparteisse.[1] Ta oli Saksa Rahvaparteis erinevates ametites ja kuulus ka Gustav Stresemanni lähimate kaastööliste hulka. 1929–1933 oli ta Saksimaa Maapäeva liige. Ta kuulus partei vasakpoolsesse tiiba. Natsionaalsotsialistide võimuloleku ajal töötas Johannes Dieckmann erinevates ettevõtetes ärijuhina.[2] 1939. aasta augustis mobiliseeriti ta Wehrmachti, kuid 1941. aasta jaanuaris arvati reservi ja vabastati teenistusest.
Teise maailmasõja järel kuulus Johannes Dieckmann 1945. aastal Saksamaa Liberaaldemokraatliku Partei asutajate hulka. Aastatel 1946–1950 oli ta Saksimaa Maapäeva liige. Alates 1948. aastast oli ta Saksimaa justiitsminister ja peaministri asetäitja. 1949–1969 oli ta Saksamaa Liberaaldemokraatliku Partei aseesimees. Alates 1960. aastast kuni oma surmani 1969. aastal oli ta üks Saksa DV Riiginõukogu aseesimeestest.[3]
7. oktoobrist 1949 kuni 22. veebruarini 1969 oli ta Saksa DV Rahvakoja (parlamendi) president.[4]
1947. aastal oli Johannes Dieckmann üks Saksa-Nõukogude Sõprusühingu asutajatest ja 1963–1968 selle president.[5]
Kirjanik Friedrich Dieckmann (sünd. 1937) on Johannes Dieckmanni poeg.[6]