gudinder i græsk mytologi From Wikipedia, the free encyclopedia
Denne artikel omhandler muser i den græske mytologi, for band, se Muse (gruppe), for Multiple Streaming Engine, se MuSE
Muse (af græsk mousa fra verbet mimnésko (= jeg mindes, erindrer), knyttet til musernes mor Mnemosyne. Plutark kaldte muserne mneiai, dvs. "minder",[1]) en af ni muser i græsk mytologi. De er døtre af Zeus og modsat de fleste andre olympiske guder, kendtes de ikke i før-græsk tid. Muserne opstod som selvstændige, mytiske skikkelser, da dyrkelsen af den olympiske gudeverden blev indført. Muserne er angiveligt født ved Olympens fod på sletten Piéria og måtte bosætte sig på selve bjerget. I græsk mytologi er det kun muserne og deres far Zeus, som bærer tilnavnet "olympiske".[2]
Ordet "muse" beskriver også den person, der inspirerer en kunstner til sine værker.[3]
De ni olympiske muser er:
Musernes tilblivelse forbindes med en anekdote knyttet til en tabt hymne af Pindar, der beretter, at Zeus, efter at have skabt alt, spurgte de andre guder, om der ikke var noget, der manglede. De svarede, at der mangler nogen til at udtrykke glæde over, hvor godt alt var blevet skabt.[6]
Muserne er nært knyttet til Apollon Musagetes (= musernes anfører),[7] og Parnassos, hvis kilde Castalia Musae Apollon havde viet til muserne.[8] Kildens vand flød mellem de to store bjergtoppe og blev samlet i et bassin, hvorfra vandet blev hentet af Pythias præstinder til brug i oraklet i Delfi.[9]
Digteren påkaldte muserne, for overhovedet at kunne digte. Han appellerede til sin muse, for det var hendes stemme, der lød, med digteren som medium. Muserne regnedes som alvidende. Meget sjældent omtaler digteren sig selv i Homers epos, men når det sker, henvender han sig hverken til læseren eller tilhørerne, men til muserne i håb om at blive delagtig i deres viden, som i Iliaden (2, 484 ff):
På samme vis åbnes både Iliaden og Odysseen med anråbelse af digterens muse.
I Odysseen:
Hesiod åbnede Theogonien med ordene:
Hesiod er den, der i Theogonien gav muserne deres individualitet ved som den første, vi kender, at navngive hver enkelt muse:
I Theogonien fortælles om musernes ophav, at:
Han hylder dem for at have inspireret ham:
lyder det i Theogonien. Hesiods hymne er afgjort knyttet til den lokale kult for muser ved hans hjemsted, Askra, ved Helikon-bjerget. Derfor åbner han hymnen med at omtale Helikons muser, for derpå at hylde Olympens muser, som anråbes i de homeriske sange. Det kan være Hesiods protest mod homerisk tradition. Han kan have været tilknyttet en episk fastlandstradition, der har eksisteret side om side med jonernes homeriske tradition.[12]
Hesiod lader muserne udtrykke sig alene gennem ord (dvs. sang) og dans, men aldrig gennem et instrument - tilsvarende forholdene i hans hjemlige kult for muser, hvor instrumenter aldrig blev anvendt - ikke engang Apollons lyre. Det forlød, at Hesiod selv var så dårlig til lyrespil, at han aldrig fik lov til at deltage i festspillene i Delfi.[11]