Urin
From Wikipedia, the free encyclopedia
From Wikipedia, the free encyclopedia
Urin (af latin: urea), normalt kaldet tis, som er en eufemisme for fællesgermansk pis er en farveløs til gul væske som består af affaldsstoffer fra kroppen opløst i vand. Det produceres i nyrerne for at rense blodet for affaldsstoffer som bl.a. nitrit og ammoniak, der opløst i vand transporteres fra nyrerne via urinlederne til blæren, hvor det ophobes, indtil vandladning finder sted.
Normalt producerer et voksent, rask menneske 1-1½ liter urin i døgnet. Mængden af produceret urin reguleres efter overskuddet af væske i kroppen via hormonet ADH. Hvis væskeindtaget er for lille, eller hvis kroppen forbruger meget væske – f.eks. til at svede eller som følge af forskellige sygdomstilstande – vil urinmængden falde, og urinen blive mere koncentreret og få en mørkere farve og en kraftigere lugt. Tilsvarende vil produktionen af urin stige med øget væskeindtag, og urinen vil blive mindre koncentreret og mindre farvet, nogle gange endda helt farveløs.
De fleste mærker trang til vandladning når blæren indeholder omkring 200-300 ml urin; denne trang kan imidlertid undertrykkes, så vandladning udskydes. Dette kan være praktisk i mange situationer, ikke mindst af sociale hensyn. Ikke desto mindre kan det være skadeligt at undertrykke vandladningen i længere perioder – det kan føre til større eller mindre grader af inkontinens eller urinretention. Med tiden kan udvikles en stor, slap blære, der ikke kan tømmes helt, og hvor den tilbageblevne residualurin kan give anledning til recidiverende blærebetændelser. Dette kaldes populært for "frisørblære", da det er et fag, hvor mange typisk holder sig gennem en hel arbejdsdag. Det er derfor vigtigt at tømme blæren regelmæssigt, ca. hver 3-4 time, for at opretholde blærens elasticitet. I værste tilfælde kan blæren sprænges; man har dog eksempler på mennesker, der er blevet indlagt med op til 15 liter urin stående i blæren.[kilde mangler]
Generelt er det svært at diagnosticere alene ud fra observationer af urin eller urinprøver; ikke desto mindre kan man ofte få et vigtigt fingerpeg i retning af påvisning af en lang række tilstande eller symptomer ved at observere urinen.
Flere sygdomme har relation til urinvejene:
Hvad enten man tager en urinprøve eller blot observerer urinen kan den hjælpe med at påvise flere tilstande:
Endelig kan flere tilstande eller sygdomme give problemer med urinen eller vandladningen: