russisk skuespiller og klovn (1921-1997) From Wikipedia, the free encyclopedia
Jurij Vladimirovitj Nikulin (russisk: Юрий Владимирович Никулин født 18. december 1921, død 21. august 1997) var en sovjetisk og russisk skuespiller og klovn, der medvirkede i mange populære film.
![]() | |
Personlig information | |
---|---|
Født | Юрий Владимирович Никулин ![]() 18. december 1921 ![]() Demidov[1], Smolensk oblast, Rusland ![]() |
Død | 21. august 1997 (75 år) ![]() Moskva, Rusland ![]() |
Dødsårsag | Hjerteinsufficiens ![]() |
Gravsted | Novodevitjekirkegården ![]() |
Nationalitet | Sovjetunionen Rusland ![]() |
Politisk parti | Sovjetunionens Kommunistiske Parti ![]() |
Beskæftigelse | Filmskuespiller, humorist, cirkusartist, sanger, instruktør, militærperson, klovn, tv-vært ![]() |
Nomineringer og priser | |
Udmærkelser | Jubilæumsmedalje "For tappert arbejde (For militær tapperhed). For fejringen af 100-året for Vladimir Lenins fødsel" Jubilæumsmedaljen for 70-året for Sovjetunionens væbnede styrker Fædrelandets fortjenstordens tredje grad Den patriotiske krigs orden 2. klasse Leninordenen med flere ![]() |
Signatur | |
![]() | |
Information med symbolet ![]() |
Han er bedst kendt for sine roller i Leonid Gajdajs komedier, såsom Diamantarmen og Kavkazskaja plennitsa, ili Novyje prikljutjenija Sjurika (da.: Den kaukasiske fange, eller Sjuriks nye eventyr), selvom han lejlighedsvis medvirkede i dramatiske roller.[2] Han havde endvidere en stor karriere som klovn ved Cirkusset i Moskva, der tog navn efter Nilkulin.
Han blev i 1973 tildelt hæderen Folkets Kunstner i USSR og Det Socialistiske Arbejdes Helt i 1990. Han modtog også en række statspriser, herunder den prestigefyldte Leninorden, som han modtog to gange.
Nikulin blev født i byen Demidov i Smolensk oblast lige efter afslutningen af Den Russiske Borgerkrig. Familien flyttede til Moskva i 1925. Jurij forlod skolen i Moskva i 1939 og blev få måneder senere indkaldt til militærtjeneste. [3]
Nikulin blev indkaldt til Den Røde Hær den 18. november 1939 i en alder af 17 år. I december 1939 blev han sendt til vinterkrigen mod Finland og gjorde tjeneste ved et luftværnsbatteri nær Sestroretsk.[4]
I 1941 ventede Nikulin på hjemsendelse, men da den tyske invasion af Sovjetunionen begyndte, blev hjemsendelsen udskudt. Han blev i 1942 med sin deling placeret i nærheden af det belejrede Leningrad. Efter krigens afslutning blev han i begyndelsen af 1946 hjemsendt fra hæren.[5] [3][4]
Da krigen sluttede, forsøgte Nikulin uden held at komme ind på skuespillerskolen VGIK. Han blev i stedet optaget på Noginsk teaterskole, men ombestemte sig snart og gik ind i Moskva-cirkusskolen.[3] [6]
Nikulins stil, præcise timing og hans sjove masker gjorde ham til en fremragende komiker.[7] Han begyndte som assistent for Karandasj, dengang den mest berømte klovn i USSR. I cirkusskolen mødte Nikulin Mikhail Shuidin. De dannede en klovneduo og optrådte sammen gennem hele deres karriere.[8]
I manegen spillede Nikulin en flegmatisk, langsom og ikke-smilende person. Han blev også uden for USSR hyldet som "en hjerneklovn" med rig mimik og udtryksfuldhed, og sammenlignet med Buster Keaton og Charlie Chaplin.[9][10]
Nikulin stoppede med at optræde som klovn som 60-årig. Han forklarede, at "en klovn skal ikke være grå og se patetisk ud".[11][12] [13]
Han blev direktør for Moskvas Cirkus på Tsvetnoj Boulevard og blev efterfulgt på posten af sin søn Maxim.[14] Efter Nikulins død i 1997 blev det cirkusset omdøbt til Nikulin Cirkus til ære for ham. Et bronzemonument til minde om Nikulin er placeret foran cirkusset.[10]
Hans fik debut som filmskuespiller i 1958 i filmen The Girl with the Guitar . Han optrådte i næsten et dusin spillefilm, hovedsageligt i 1960'erne og 1970'erne, og opnåede stor succes i kortfilm instrueret af Leonid Gajdaj . " [15]
I de første to film med Gajdaj, Dog Barbos and the Unusual Cross og senere Samogonsjjiki (da.: Hjemmebrænderne, 1961), blev Nikulin præsenteret som en karakter ved navn Fjols i en trio sammen med Georgij Vitsin som "Kujonen" og Jevgenij Morgunov som "Prof". I tidligere sovjetrepublikker er han især kendt for sin rolle i populære filmserier om den kriminelle trio. Serien inkluderede film som Operatsija Y i drugije prikljutjenija Sjurika (da.: Operation Y og Shuriks andre eventyr og Kavkazskaja plennitsa, ili Novyje prikljutjenija Sjurika (da.: Den kaukasiske fange, eller Sjuriks nye eventyr).[3][16]
Hans mest populære film er komedierne Diamantarmen, 12 stuljev (da.: 12 Stole), Stariki-razbojniki (da.: Bedstefar-røverne). Hans dramatiske talent afslørede sig i tragiske roller i Andrej Tarkovskijs Den yderste dom og flere film om Anden Verdenskrigs temaer (Sergej Bondartjuks Oni srazjalis za Rodinu (da.: De kæmpede for Moderlandet og Aleksej Germans Dvadtsat dnej bez vojny (da.: Tyve dage uden krig).[11][17][3]
I 1949 mødte Nikulin sin fremtidige ægtefælle, Tatiana Pokroskaja, en rytter og en elev fra Timirjazev Agricultural Academy . Hun begyndte at arbejde i cirkus, deltog i mange af hans skuespil og rejste med Nikulin og Shuidin. Tatiana spiller også mindre roller i flere af Nikulins film. [18]
Juri Nikulin døde den 21. august 1997 og blev begravet på Novodevitjekirkegården i Moskva.[19]
År | Originaltitel | Dansk titel | Rolle | Noter |
---|---|---|---|---|
1958 | Devusjka s gitaroj | Pige med guitar | Brandmand | |
1959 | Nepoddajusjjijesja | De unævnelige | Vasilij Kljatjkin | |
1960 | Jasja Toporkov | Prosja | ||
Mjortvyje dusji | Døde sjæle | Tjener | Ukrediteret | |
1961 | Drug moj, Kolka! | Min ven, Kolka! | Chaufføren Vasja | |
Tjelovek niotkuda | Manden fra ingenting | Politimand | ||
Pjos Barbos i neobytjnyj kross | Hunden Barbos og et usædvanligt kryds | Fjols | Kortfilm; en del af almanakken Soversjenno serjozno (Helt alvorligt) | |
1962 | Samogonsjjiki | Hjemmebrænderne | Fjols | Kortfilm |
Kogda derevja byli bolsjimi | Da træerne var store | Kuzma Kuzmitj Jordanov | ||
Molodo-zeleno | Ung-grøn | Nikolaj, chauffør | ||
1963 | Bez strakha i upryoka | |||
Delovyje ljudi | Forretningsfolk | Tyv | ||
1964 | Bolsjoj fitil | Store fitil | Tyven Petja-Petusjok | |
1965 | Ko mne, Mukhtar! | Коm her, Mukhtar! | Politiløjtnant Glazytjev | |
Dajte zjalobnuju knigu | Giv mig en bog med klager | Sælger | ||
Fantazyory | ||||
Operatsija Y i drugije prikljutjenija Sjurika | Operation Y og Sjuriks andre eventyr | Fjols | Del af Operation Y | |
1966 | Kavkazskaja plennitsa, ili Novyje prikljutjenija Sjurika | Den kaukasiske fange, eller Sjuriks nye eventyr | Fjols | |
Andrej Rubljov | Den yderste dom | Patriark | ||
Malenkij begletj | Lille flygning | Klovnen Nikulin | ||
1967 | Sem starikov i odna devusjka | Syv gamle mænd og en pige | Fjols | |
1969 | Novenkaja | Nybegynder | Jevgenij Ivanovitj | |
Brilliantovaja ruka | Diamantarmen | Semjon Semjonovitj Gorbunkov | ||
1970 | Deniskiny rasskazy | Deniskas fortællinger | ||
1971 | 12 stuljev | 12 stole | Pedellen Tikhon | |
1972 | Stariki-razbojniki | Bedstefar-røverne | Nikolaj Mjatjikov | |
Telegramma | Telegram | Fedor Fedorovitj | ||
Totjka, totjka, zapjataja... | Punktum, punktum, komma… | Sjiltsovs far | ||
1975 | Oni srazjalis za Rodinu | De kæmpede for Moderlandet | Nekrasov | |
1976 | Trikljutjenija Travki | Travkas eventyr | ||
1977 | Dvadtsat dnej bez vojny | Tyvw dage uden krig | Major Lopatin | |
Bobik v gostjakh u barbosa | Bobik på besøg i Barbos | Bobik / bedstefar | Kortfilm, stemme | |
1983 | Ne khotju byt vzroslym | Jeg vil ikke være voksen | Klovn | |
Jeralasj | Onkel Jura | |||
1984 | Tjutjelo | Fugleskræmsel | Nikolaj Bessoltsev | |
1991 | Kapitan Krokus | Kaptajn Krokus | Forfatter | introduktion; sidste optræden |
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.