český básník, dramatik, překladatel a spisovatel From Wikipedia, the free encyclopedia
Václav Renč (28. listopadu 1911 Vodochody – 30. dubna 1973 Brno) byl český básník, dramatik a překladatel, představitel spirituálního proudu české literatury.
PhDr. Václav Renč | |
---|---|
![]() | |
Narození | 28. listopadu 1911 Vodochody ![]() |
Úmrtí | 30. dubna 1973 (ve věku 61 let) Brno ![]() |
Národnost | česká |
Alma mater | Univerzita Karlova |
Povolání | jazykovědec, spisovatel, dramatik, básník, autor dětské literatury, překladatel, spisovatel hymnů, divadelní kritik, scenárista, literární kritik, dramaturg, prozaik, redaktor a režisér |
Ocenění | Řád Tomáše Garrigua Masaryka ![]() |
Nábož. vyznání | katolická církev |
Děti | Ivan Renč, Jan Václav Renč, Zuzana Nováková |
Příbuzní | vnoučata: Filip Renč, Dominik Renč, Benedikt Renč, Adam Renč, Kristina Karmazínová, Ester Nováková, Luisa Nováková |
Citát | |
Čas… Co najdeš v něm, sebe nehledaje, můj národe? | |
![]() | |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Narodil se v rodině soudního zřízence Václav Renče a Antonie. Po maturitě na klasickém gymnáziu roku 1930 začal studovat Filozofickou fakultu UK v Praze, kterou absolvoval v roce 1936. (Dizertační práce Bergsonovo pojetí intelektu a životního vývoje, rigoróza z filozofie a estetiky.)[1]
Již při studiích (1933–1936) pracoval jako redaktor Svazu knihkupců a nakladatelů a mimo jiné redigoval spolu s Františkem Halasem časopis Rozhledy po literatuře. Po ukončení vysoké školy pracoval na několika místech jako redaktor (Akord, Obnova a Řád), později jako nakladatelský redaktor. V té době spolu s dalšími katolickými spisovateli kritizoval Masaryka a další představitele liberální politiky. V roce 1938 napsal nekrolog Karla Čapka, v němž jej označil za nepřítele číslo tři českého národa a jeho katolicko-křesťanského vědomí. Působil v organizaci Mladá národní jednota.[2]
V letech 1943–1946 byl členem Moravského kola spisovatelů, v letech 1945–1948 dramaturgem olomouckého divadla. Od roku 1947 působil v roli dramaturga ještě v Zemském divadle v Brně.
Po roce 1948 byl, jako ostatně celá katolická skupina, v nemilosti režimu. Roku 1951 byl zatčen a o rok později (1952) ve vykonstruovaném procesu s katolickou inteligencí (tzv. proces se Zelenou internacionálou) odsouzen na 25 let vězení. Propuštěn byl na amnestii v květnu 1962 a rehabilitován až roku 1990. Část svého života prožil ve Fryštáku, kde se usadil se svou ženou Alenou, rozenou Sedlákovou. Ve Fryštáku má pamětní desku umístěnu u vchodu do Městské knihovny na místním penzionu.
Při jeho pohřbu v Brně, podle vzpomínek účastníků, nad hrobem promluvil i básníkův přítel z vězení, litoměřický kněz Josef Helikar. Roku 1998 byl Václavu Renčovi in memoriam udělen Řád T. G. Masaryka II. třídy.
Jeho dcera Zuzana Nováková se stala spisovatelkou, syn Ivan Renč se stal režisérem a spisovatelem, syn Jan Václav Renč byl hudební skladatel, hudebník a textař (zemřel též v 61 letech). Mezi jeho vnoučata patří režisér a herec Filip Renč, skladatel a hudebník Dominik Renč, fotograf Benedikt Renč, režisér a výtvarník Adam Renč, scénografka a výtvarnice Kristina Karmazínová nebo spisovatelky a překladatelky Ester a Luisa Novákovy.
Kromě vlastní tvorby překládal, především z němčiny, angličtiny, francouzštiny, italštiny a polštiny. Z angličtiny např. volně převedl text písně Blíž k tobě, Bože můj.
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.