Třída Delhi (jinak též Projekt 15) je třída víceúčelových raketových torpédoborců Indického námořnictva. Do služby vstoupily v letech 1997-2001. Doposud jsou to největší válečné lodě, které Indie postavila v domácích loděnicích.[1] Z Indie přitom pochází 70% jejich komponentů.[2]
Třída Delhi | |
---|---|
![]() Mysore (D60) | |
Obecné informace | |
Uživatel | ![]() |
Typ | torpédoborec |
Lodě | 3 |
Osud | aktivní (2023) |
Předchůdce | třída Rajput |
Nástupce | třída Kolkata |
Technické údaje | |
Výtlak | 6200 t (plný) |
Délka | 163 m |
Šířka | 17 m |
Ponor | 6,5 m |
Pohon | CODAG |
Rychlost | 32 uzlů |
Dosah | 4500 nám. mil při 18 uzlech |
Posádka | 340 důstojníků a námořníků |
Výzbroj | 1× 100mm AK-100 4× vypouštěcí zařízení (4hl.)
2× vypouštěcí zařízení (1hl.)
2× RBU-6000 1× 533mm torpédomet (5hl.) |
Letadla | 2× vrtulník |
V roce 1985 byla objednána stavba tří jednotek této třídy. Celou třídu staví indické loděnice Mazagon Dock Limited v Bombaji.
Jednotky třídy Delhi:[3]
Jméno | Založení kýlu | Spuštěna | Vstup do služby | Status |
---|---|---|---|---|
Mysore (D60) | 2. února 1991 | 4. června 1993 | 2. června 1999 | aktivní |
Delhi (D61) | 14. listopadu 1987 | 1. února 1991 | 15. listopadu 1997 | aktivní |
Mumbai (D62) | 14. prosince 1992 | 20. března 1995 | 22. ledna 2001 | aktivní |
![Thumb](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/4b/Delhi_class_destroyer_2009.jpg/640px-Delhi_class_destroyer_2009.jpg)
Konstrukce lodí je odvozena od ruských torpédoborců třídy Rajput, s využitím prvků fregat třídy Godavari a torpédoborců třídy Sovremennij.[2]
Hlavňovou výzbroj představuje 100mm kanón AK-100 v dělové věži na přídi a čtyři komplety pro blízkou obranu AK-630 s 30mm rotačními kanóny. Lodě dále nesou čtyři čtyřnásobná odpalovací zařízení ruských protilodních střel Ch-35 (v kódu NATO SS-N-25, mají je nahradit střely BrahMos).[1] K boji proti letadlům slouží dvě jednoduchá odpalovací zařízení protiletadlových řízených střel systému Štil (exportní verze kompletu Uragan, v kódu NATO SA-N-7).[4] Jedno je na přídi a druhé za zadním komínem. Torpédoborce byly vybaveny též obranným systémem využívajícím izraelských střel moře-vzduch Barak 1 (odpalovány ze dvě skupiny osminásobného vertikálního odpalovacího zařízení). Z pětihlavňového 533mm torpédometu mohou být odpalovány protiponorkové střely SS-N-15 Starfish a SS-N-16 Stallion. Protiponorkovou výzbroj doplňují dva raketové vrhače hlubinných pum RBU-6000. Na zádi je přistávací plošina a hangár pro dva vrtulníky typu HAL Chetak či HAL Dhruv.[1]
Pohonný systém je koncepce CODAG. Pro plavbu ekonomickou rychlostí slouží diesely KVM-18 a při bojovém nasazení se k nim přidají ještě plynové turbíny AM-50. Lodní šrouby jsou dva. Nejvyšší rychlost dosahuje 32 uzlů. Dosah je 4500 námořních mil při 18 rychlosti uzlů.[5]
Wikiwand in your browser!
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.