Projekt 956 Saryč (v kódu NATO třída Sovremennyj) je třída raketových torpédoborců sovětského námořnictva z doby studené války. Primárně byly navrženy k boji proti hladinovým lodím (zejména americkým svazům letadlových lodí) a vzdušným cílům. Ve službě se tak doplňovaly s protiponorkovými torpédoborci třídy Udaloj. Celkem bylo postaveno 21 jednotek této třídy. Jediným zahraničním uživatelem třídy je Čínská lidová republika.
Projekt 956 Saryč / třída Sovremennyj | |
---|---|
![]() Okrylenny (424) | |
Obecné informace | |
Uživatelé | Sovětské námořnictvo Ruské námořnictvo Námořnictvo Čínské lidové osvobozenecké armády |
Typ | torpédoborec |
Lodě | 21 |
Osud | aktivní (2023) |
Předchůdce | Projekt 61 / třída Kashin |
Nástupce | Projekt 1155 / třída Udaloj |
Technické údaje projekt 956[1] | |
Výtlak | 6 500 t (standardní) 7 940 t (plný) |
Délka | 156,5 m (max.) |
Šířka | 17,2 m |
Ponor | 5,96 m |
Pohon | 2× turbína, 4× kotel |
Rychlost | 32 uzlů (59 km/h) |
Dosah | 3 920 nám. mil (7 260 km) při 18 uzlech (33 km/h) |
Posádka | 296 důstojníků a námořníků |
Výzbroj | 4× 130mm kanón AK-130 (2×2) 4× 30mm kanón AK-630 (4×1) 8× Moskit (2×4) 2× Uragan (2×1, 48 střel) 2× RBU-1000 (2×1) 4× 553mm torpédomet (2×2) 2× 55mm granátomet MRG-1 (2×1) |
Letadla | 1× vrtulník Ka-27B |
Stavba
Všechny torpédoborce projektu 956 postavila loděnice Severnaja Dverf v Leningradu. Vnušitělnyj byl sice stavěn v Nikolajevu, jeho stavba ale byla zrušena.[2] Pro sovětské, později ruské námořnictvo bylo postaveno celkem 17 jednotek. Pro Čínskou lidovou republiku byly v letech 1999–2000 dokončeny dva rozestavěné torpédoborce (projekt 956E) v následně v letech 2002–2006 postaveny ještě dva nové projektu 956EM, který se liší absencí zadní dělové věže a rozšířeným vybavením pro provoz vrtulníků.[3] Celkem jich bylo dokončeno 21 kusů a stavba dalších byla zrušena.
Jednotky projektu 956:[4]
Jméno | Verze | Založení kýlu | Spuštěna | Vstup do služby | Status |
---|---|---|---|---|---|
Sovremennyj | projekt 956 | 1976 | 18. listopadu 1978 | 4. ledna 1981 | Vyřazen 1998.[3] |
Otčajannyj | projekt 956 | 1977 | 29. března 1980 | 30. září 1982 | Vyřazen 1998.[3] |
Otličnyj | projekt 956 | 1978 | 21. března 1981 | 29. září 1983 | Vyřazen 1998.[3] |
Osmotritělnyj | projekt 956 | 1978 | 23. dubna 1982 | 30. září 1984 | Vyřazen 1998.[3] |
Bezuprečnyj | projekt 956 | 1981 | 30. července 1983 | 16. listopadu 1985 | Vyřazen 2001.[3] |
Bojevoj | projekt 956 | 1982 | 4. srpna 1984 | 28. září 1986 | Vyřazen 2010.[3] |
Stojkij | projekt 956 | 1982 | 27. července 1985 | 30. prosince 1986 | Vyřazen 1998.[3] |
Okrylennyj | projekt 956 | 1983 | 31. května 1986 | 30. prosince 1987 | Vyřazen 1998.[3] |
Burnyj | projekt 956 | 1983 | 30. prosince 1986 | 30. září 1988 | V rezervě (2018).[3] |
Gremjaščij | projekt 956 | 1984 | 30. května 1987 | 30. prosince 1989 | Vyřazen 2006.[3] |
Bystryj | projekt 956 | 1985 | 28. listopadu 1987 | 30. září 1989 | Aktivní.[3] |
Rastoropnyj | projekt 956 | 1986 | 4. června 1988 | 30. prosince 1989 | Vyřazen 2012.[3] |
Bezbojazněnnyj | projekt 956 | 1987 | 18. února 1989 | 23. prosince 1990 | V rezervě (2018).[3] |
Gremjašij (ex Bezuděržnyj) | projekt 956 | 1987 | 30. září 1989 | 30. prosince 1991 | Vyřazen 2012.[3] |
Bespokojnyj | projekt 956 | 1987 | 22. února 1992 | 29. prosince 1993 | V rezervě (2018).[3] |
Nastojčivyj (ex Moskovskij komsomolec) | projekt 956 | 1988 | 1992 | 27. března 1993 | Aktivní.[3] |
Admiral Ušakov (ex Besstrašnyj) | projekt 956 | 1988 | 1992 | 17. dubna 1994 | Aktivní.[3] |
Vnušitělnyj | projekt 956 | 1983 | – | – | Stavba zrušena 1987.[3] |
Bujnyj | projekt 956 | 1991 | – | – | Stavba zrušena 1995.[3] |
Chang-čou (ex Jekatěrinburg, ex Važnyj) | projekt 956E | 1988 | 23. května 1999[5] | 25. prosince 1999[3] | Prodán ČLR, aktivní.[3] |
Fu-čou (ex Alexandr Něvskij, ex Vdumčivyj) | projekt 956E | 1989 | 16. dubna 1999[6] | 25. listopadu 2000[3] | Prodán ČLR, aktivní.[3] |
Tchaj-čou (ex Vnušitělnyj) | projekt 956EKM | 2002 | 27. dubna 2004[7] | 28. prosince 2005[7] | Postaven pro ČLR, aktivní. |
Ning-po (ex Večnyj) | projekt 956EKM | 2002 | 23. července 2004[7] | 1. srpna 2006[7] | Postaven pro ČLR, aktivní. |
Konstrukce
![Thumb](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/b/b3/Otlichnyy1.jpg/640px-Otlichnyy1.jpg)
Pro torpédoborce této třídy byl převzat trup křižníků třídy Kresta II. Hlavňovou výzbroj tvoří dva dvouhlavňové 130mm kanóny AK-130, umístěné v dělových věžích na přídi a na zádi. Hlavní údernou výzbroj představují dva čtyřnásobné kontejnery nadzvukových protilodních střel P-270 Moskit (v kódu NATO SS-N-22 Sunburn) s dosahem 120 km. K obraně proti letadlům slouží dvě jednoduchá odpalovací zařízení řízených střel Uragan (v kódu NATO SA-11 Gadfly) s dosahem 30 kilometrů a zásobou 48 střel. K zajištění blízké obrany slouží čtyři systémy AK-630 s 30mm rotačním kanónem. K ničení ponorek slouží dva dvojité 533mm torpédomety a dva raketové vrhače hlubinných pum RBU-1000 Smerč-3. Ve výzbroji byly také dva 55mm granátomety MRG-1. Na palubě se dále nachází přistávací plošina pro vrtulník Ka-27B. Jeho hlavním úkolem bylo navádění protilodních střel. Neseno mohlo být též 22 námořních min.
Pohonný systém tvoří dvě parní turbíny GTZA-674 a čtyři kotle KVN98/64 (nebo KVG-3), pohánějící dva lodní šrouby. Výkon pohonného systému je 100 000 hp. Nejvyšší rychlost je 32 uzlů.[1] Dosah je 3920 nám. mil při rychlosti 18 uzlů.[2]
Odkazy
Wikiwand in your browser!
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.