zaniklý státní útvar From Wikipedia, the free encyclopedia
Kizzuwatna nebo Kizzuwadna je název starověkého anatolského království ve 2. tisíciletí před naším letopočtem. Nacházelo se na vysočině v jihovýchodní Anatolii, poblíž Iskenderunského zálivu, v dnešním Turecku. Bylo ohraničeno pohořím Taurus a řekou Ceyhan. Středem království bylo město Kummanni. V pozdější době byla stejná oblast známá jako Kilíkie.
Země měla cenné zdroje, například stříbrné doly v pohoří Taurus. Svahy pohoří jsou stále částečně pokryty lesy. Každoroční zimní deště umožnily zemědělství v této oblasti velmi brzy (viz Çatalhöyük). Roviny na dolním toku řeky Ceyhan zajišťovaly hojně úrodná pole.[1]
V království Kizzuwatna koexistovalo několik etnických skupin. Churitté obývali tuto oblast nejméně od začátku 2. tisíciletí před naším letopočtem. Chetité a Luvijci žili v jihovýchodní Anatolii. Luvijský jazyk byl součástí indoevropské jazykové skupiny, s úzkými vazbami na chetitštinu. Jak místní Chetité, tak i Luvijci pravděpodobně přispěli k formování nezávislé Kizzuwatny po oslabení chetitské říše.
Puduhepa, královna chetitského krále Hattusiliho III. Pocházela z Kizzuwatny, kde byla kněžkou. V Chattušaši byl objeven korpus náboženských textů zvaný rituály Kizzuwatny. Předpokládá se, že je nejstarším zachovalým indoevropským rituálním korpusem.
Král Sargon Akkadský tvrdil, že dosáhl pohoří Taurus (stříbrné hory) ve 23. století před naším letopočtem. Archeologie však zatím nepotvrdila žádný akkadský vliv v této oblasti.
Obyvatelé Kizzuwatny byli mistři, důlní odborníci a kováři. Jako první začali zpracovávat „černé železo“, o kterém se předpokládá, že bylo železem meteorického původu, do zbraní, jako jsou palcáty, meče a hlavice pro oštěpy.
Po pádu chetitské říše se v oblasti bývalé Kizzuwatny vynořilo neochetitské království Quwê neboli Hiyawa.